Справа № 377/385/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6581/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Бабич Н.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,
при секретарі                                    Шпирук Ю.С., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Бабич Н.С., у цивільній справі №377/385/22 за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», третя особа: Первинна профспілкова організація Чорнобильської АЕС, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
                                                 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДСП «Чорнобильська АЕС», третя особа: Первинна профспілкова організація Чорнобильської АЕС, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначав, що з серпня 1993 року він постійно працював на ДСП «Чорнобильська АЕС». У зв`язку з реорганізацією ДП «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» (далі - ДП УЗФО ЧАЕС) він був переведений на посаду майстра з ремонту 3 групи транспортного цеху ДСП «Чорнобильська АЕС». У грудні 2021 року йому було вручене попередження № 921 від 24 грудня 2021 року, в якому адміністрацією ДСП ЧАЕС повідомлено про скорочення його посади відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та наказу ДСП ЧАЕС № 116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ», та запропоновано переведення на посаду водія автотранспортних засобів або на посаду слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів 4 розряду, зазначено про необхідність викласти рішення щодо переведення або відмови у письмовому вигляді ( у формі заяви) та вказано, що у разі відмови від переведення на запропоновану посаду, трудовий договір буде розірвано на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з достроковим зняттям ЧАЕС з експлуатації у термін відповідно до чинного законодавства. 19 липня 2022 року наказом ДСП ЧАЕС № 123-ос від 18 липня 2022 року «Про припинення трудового договору» він був звільнений з посади майстра з ремонту 3 групи ТрЦ/ Ремонтно механічні майстерні у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, п. 1 ст. 40 КЗпП України та на підставі попередження про скорочення №921 від 24 грудня 2021 року. Вважав, що відповідач при його звільненні грубо порушив вимоги статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, тому його звільнення є незаконним. Вказував, що наказ №116 ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ», яким було виключено посаду майстра з ремонту 3 групи/Ремонтно-механічні майстерні, не містить погодження з уповноваженим органом на внесення змін до штатного розпису ТрЦ. ДСП «Чорнобильська АЕС» не виконало взяті на себе зобов`язання, передбачені ст. 43 КЗпП України, та не зверталося з обґрунтованим письмовим поданням про розірвання з ним трудового договору. Вказував, що були відсутні докази змін в організації виробництва і праці, які б стали підставою для скорочення його посади, а також докази, що він відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести його за згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві протягом тривалого періоду, який минув з моменту вручення йому попередження по день звільнення з роботи. ДСП «Чорнобильська АЕС» не перевірило наявність в нього переважного права на залишення на роботі, оскільки не здійснило порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації щодо тих працівників, які залишилися на роботі, та його, не дивлячись на те, що ступінь його кваліфікації та продуктивності праці надавали йому переважне право на залишення на роботі, а в транспортному цеху на грудень 2021 року перебувало більше 100 працівників, проте виключено зі штатного розпису лише його посаду. Вважав, що відповідач допустив упереджене ставлення до нього, що є дискримінацією. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1  просив поновити його з 19 липня 2022 року на посаді майстра з ремонту 3 групи транспортного цеху/ремонтно-механічні майстерні ДСП «Чорнобильська АЕС» та стягнути з ДСП «Чорнобильська АЕС» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 липня 2022 року по день поновлення на роботі.
Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 січня 2023 року в задоволені позову ОСОБА_1  відмовлено.        
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ДСП «Чорнобильська АЕС» при його звільнені було порушено вимоги ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України та умови п.п. 4.1., 4.4. Колективного договору між роботодавцем і профспілковим комітетом первинної профспілкової організації ЧАЕС на 2019-2020 роки. Звертає увагу на те, що наказ ДСП «Чорнобильська АЕС» №116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ» всупереч вимогам п. 7.10 статуту ДСП «Чорнобильська АЕС» не був погоджений з власником підприємства Державним агентством України з управління зоною відчуження та профспілковою організацією. А тому, в матеріалах справи відсутні докази волевиявлення власника про виключення посади позивача з 17 грудня 2021 року і яке стало підставою для винесення попередження про скорочення від 24 грудня 2021 року № 921 і в подальшому зазначене у наказі № 123 від 18 липня 2022 року «Про припинення трудового договору». При цьому, враховуючи положення ст. 58 Конституції України, до спірних правовідносин не застосовується Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» оскільки, процедура його звільнення розпочалася до набрання чинності вказаним Законом. Відтак, відповідач був зобов`язаний звернутися до профспілкового комітету первинної профспілкової організації ЧАЕС. Звертає увагу на те, що з метою визначення переважного права на залишення на роботі, відповідач був зобов`язаний здійснити порівняльний аналіз з іншими працівниками, які займали посаду майстрів по всьому підприємству. Суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду в аналогічних справах та допустив невідповідність висновків обставинам справи. 
Прокопенко Р.О., який діє в інтересах ДСП «Чорнобильська АЕС», подав відзив на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує проти доводів позивача, вважає їх необґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Шкаленко Є.В. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з наведених у ній підстав.
Прокопенко Р.О., який діє в інтересах ДСП «Чорнобильська АЕС», проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Первинної профспілкової організації Чорнобильської АЕС в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11 серпня 1993 року був прийнятий на роботу на Чорнобильську АЕС, і в період з 11 серпня 1993 року і до 11 січня 2012 року працював на різних посадах на ДСП ЧАЕС (т.1, а.с. 16-19). 
11 січня 2012 року згідно з наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 23 червня 2011 року № 643 із складу ДСП ЧАЕС з 11 січня 2012 року виділено Управління забезпечення об`єктів Чорнобильської АЕС та створено ДП «Управління забезпечення функціонування об`єктів Чорнобильської АЕС» (далі ДП УЗФО ЧАЕС). 
22 грудня 2014 року ОСОБА_1 був переведений майстром з ремонту 3 групи в ДП УЗФО ЧАЕС (т.1, а.с. 19). 
Наказом ДАЗВ від 14 березня 2019 року № 42-19 ДП УЗФО ЧАЕС реорганізовано шляхом приєднання до ДСП ЧАЕС. 
01 липня 2019 на підставі наказу ДСП ЧАЕС №848 ОСОБА_1 зараховано до штатного складу ДСП ЧАЕС на посаду майстра з ремонту 3 групи транспортного цеху (ТрЦ) (т.1, а.с. 55-57). 
Кваліфікаційні вимоги до посади майстра з ремонту 3 групи ремонтно-механічних майстерень транспортного цеху, визначені в посадовій інструкції 18ПІ-ТрЦ (т.2, а.с. 103-104).
Наказом т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС від 17 грудня 2021 року №116-ш/р «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ» на підставі службової записки начальника ТрЦ від 11 листопада 2021 року №5300-24/190 та службової записки начальника ВУП від 18 листопада 2021 року №47-1602 щодо підвищення ефективності використання трудових ресурсів транспортного цеху, з метою економії бюджетних коштів, внесені зміни до штатного розпису транспортного цеху з дати набуття чинності цим наказом: виключено посаду майстра 3 групи  ремонтно-механічної майстерні (т.1, а.с. 10-11, 187-188).
29 грудня 2021 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено попередження № 921 від 24 грудня 2021 року разом з переліком вакансій та запропоновано переведення на вакантну посаду водія автотранспортних засобів (вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 3 т) або на посаду слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів 4 розряду. Рішення щодо переведення або відмову запропоновано викласти у письмовому вигляді (у формі заяви) (т.1, а.с. 60).
04 січня 2022 року ОСОБА_1 подав на ім`я т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС заяву, в якій повідомив, що він відмовляється від запропонованих йому посад водія та автослюсаря КТЗ, і згоден працювати на посаді майстра з ремонту 3 групи в ТрЦ ще два роки (т.1, а.с.61).
У відповідь на цю заяву ДСП «Чорнобильська АЕС» направило ОСОБА_1 за його місцем проживання лист № 693/47000000-2022 від 23 лютого 2022 року, в якому повідомило про те, що відповідно до статті 49-2 КЗпП України у разі відмови від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, працівник підлягає звільненню за скороченням. Вказаний лист було повернуто ДСП «Чорнобильська АЕС» з відміткою про причини повернення поштового відправлення «за закінченням терміну зберігання» (т.1, а.с. 62-63).
28 квітня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було направлено лист ДСП ЧАЕС № 866/47040000-2022 від 25 квітня 2022 року разом з додатком № 40 від 25 квітня 2022 року до попередження № 921 від 24 грудня 2021 року та звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 25 квітня 2022 року (т.1, а.с. 64-72).
18 травня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було направлено рекомендованим поштовим відправленням лист ДСП ЧАЕС № 1069/47040000-2022 від 17 травня 2022 року разом з додатком №43 від 12 травня 2022 року до попередження №921 від 24 грудня 2021 року та звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 12 травня 2022 року, які ОСОБА_1 отримав 06 червня 2022 року (т.1, а.с. 73-78).
25 травня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено додаток №45 від 24 травня 2022 року до попередження № 921від 24 грудня 2021 року разом зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 24 травня 2022 року (т.1, а.с. 79-85). 
02 червня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено додаток №48 від 01 червня 2022 року до попередження № 921 від 24 грудня 2021 року разом зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 01 червня 2022 року (т.1, а.с. 86-89). 
15 червня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено додаток №53 від 14 червня 2022 року до попередження № 921 від 24 грудня 2021 року разом зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 14 червня 2022 року (т.1, а.с. 90-93).
23 червня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено додаток №56 від 21 червня 2022 року до попередження № 921 від 24 грудня 2021 року разом зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 21 червня 2022 року (т.1, а.с. 94-97). 
19 липня 2022 року ОСОБА_1 , майстру з ремонту 3 групи ТрЦ, було вручено додаток № 147 від 18 липня 2022 року до попередження № 921 від 24 грудня 2021 року разом зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 18 липня 2022 року (т.1, а.с. 98-106).
Згідно з наказом т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС № 123 ос від 18 липня 2022 року «Про припинення трудового договору» ОСОБА_1 звільнено 19 липня 2022 року з посади майстра з ремонту 3 групи транспортного цеху ремонтно-механічної майстерні у зв`язку з достроковим зняттям Чорнобильської АЕС з експлуатації, п. 1 ст. 40 КЗпП України, попередженням про скорочення від 24 грудня 2021 року № 921 (т.1, а.с. 13, 107).
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому, ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що звільнення позивача із займаної посади було проведено з дотриманням порядку, передбаченого положеннями чинного законодавства України.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України). 
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40 та частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. 
При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Така правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №161/7196/19.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС № 116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ», на підставі службової записки начальника ТрЦ від 11 листопада 2021 року № 5300-24/190 та службової записки начальника ВУП від 18 листопада 2021 року № 47-1602 щодо підвищення ефективності використання трудових ресурсів транспортного цеху, з метою економії бюджетних коштів, були внесені зміни до штатного розпису транспортного цеху: виключено посаду майстра з ремонту 3 групи зі структурного підрозділу Ремонтно-механічні майстерні (т.1, а.с. 10-11, 58-59, 187-188, 194-195).
З метою перевірки чи дійсно у ДСП «Чорнобильська АЕС» мали місце зміни в організації виробництва і праці, в тому числі, скорочення чисельності або штату працівників, судом досліджено штатний розпис транспортного цеху ДСП ЧАЕС на 2021 рік, затверджений в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС 11 січня 2021 року (зі змінами, внесеними наказами ДСП ЧАЕС № 116-ш/з від 17 грудня 2021 року, № 120-ш/р від 28 грудня 2021 року) та штатний розпис транспортного цеху ДСП ЧАЕС на 2022 рік, затверджений т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС 10 січня 2022 року (зі змінами, внесеними наказами ДСП ЧЕС № 27-ш/р від 02 травня 2022 року, № 75-ш/р від 28 червня 2022 року, наказом ДСП ЧАЕС № 90-ш/р від 12 липня 2022 року, наказом ДСП ЧАЕС №104-ш/р від 18 липня 2022 року, наказом ДСП ЧАЕС № 122-ш/р від 02 серпня 2022 року) (т.1, а.с. 190-210).
Порівнявши вказані штатні розписи транспортного цеху (ТрЦ) ДСП ЧАЕС встановлено, що штатний розпис ТрЦ на 2021 рік, затверджений 11 січня 2021 року, містить посаду майстра з ремонту 3 групи ремонтно-механічних майстерень, а в штатному розписі ТрЦ на 2022 рік, затвердженому 10 січня 2022 року, така посада відсутня.
Вищенаведене свідчить про те, що у ДСП «Чорнобильська АЕС» мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників транспортного цеху.
Відповідно до частини 3 статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
За змістом частини 2 статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Втручання в господарську діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.
Таким чином, прийняття рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ним органу, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 31 січня 2018 року у справі №824/3229/14-а, на яку також послався позивач у позовній заяві.
Як вбачається з матеріалів справи, попередження про наступне вивільнення № 921 від 24 грудня 2021 року було вручено ОСОБА_1 29 грудня 2021 року, а звільнення останнього із займаної посади за частиною 1 статті 40 КЗпП України відбулося 19 липня 2022 року, тобто не пізніше ніж за два місця до звільнення ОСОБА_1 було попереджено про звільнення, що свідчить про дотримання роботодавцем встановленого КЗпП України терміну попередження працівника про звільнення.
У попередженні позивачу було запропоновано переведення на одну із запропонованих посад, до якого також додано перелік вакансій, що позивачем не заперечувалось.
Звіти про вакансії на ДСП ЧАЕС разом з пропозицією про переведення відповідно до кваліфікації на одну із вакантних посад були вручені ОСОБА_1 28 квітня 2022 року, 25 травня 2022 року, 02 червня 2022 року, 06 червня 2022 року, 15 червня 2022 року, 23 червня 2022 року та 19 липня 2022 року.
Як вбачається з вказаних звітів про вакансії, ОСОБА_1 міг бути переведений на вакантні посади, які відповідали його кваліфікації, - слюсар-ремонтник 4 та 5 розряду, РМЦ/ ДР та ЕВПМ/ Група технічного обслуговування і ремонту механічної частини вантажопідйомних машин і заплітання стропів; слюсар-ремонтник 5 розряду, РМЦ/РМД/ Група монтажу ремонтно-монтажної дільниці; машиніст насосних установок 5 розряду, ЦЗЕ/ДСЗ/Змінний персонал; водій автотранспортних засобів (автобус понад 9,5 м) та водій автотранспортних засобів (вантажний автомобіль вантажопідйомністю до 3 т), ТРЦ/ Автотранспортна колона; оператор спецводоочищення 6 групи (будівля 81), ЦПРВ / ЗП/ Дільниця спецводоочищення та зберігання рідких РАВ; електромеханік з ліфтів 5 розряду, РМЦ/ДРЕУ/Група технічного обслуговування і ремонту ліфтів; технік 1 категорії ( з ремонту колії ) ЦПВЯП/ДЗТ/ Група організації виробництва; слюсар-сантехнік 4 та 5 розряду, АГЦ/ ДСОСП та ДЗІЗ/ Група сервісного та технічного обслуговування будівель; майстер дільниці 2 групи ЦПРВ/ДПзТРАВ/ Група фрагментації твердих радіоактивних відходів. Позивач відповідає кваліфікаційним вимогам до вказаних посад, зазначеним у витягах з робочих інструкцій цих посад (т.2, а.с. 97-102, 103-146, 159-164).
Проте, ОСОБА_1 із заявою про переведення на вказані вакантні посади до роботодавця не звернувся, що не заперечувалось останнім ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді, та підтвердив, що хотів працювати лише на посаді майстра з ремонту 3 групи ремонтно-механічних майстерень транспортного цеху, з якої був звільнений 19 липня 2022 року, про що зазначив у своїй заяві від 04 січня 2022 року, з якою звернувся до ДСП «Чорнобильська АЕС» після отримання попередження №191 від 24 грудня 2021 року (т.1, а.с.61).
Відтак,  ДСП «Чорнобильська АЕС»   не було порушено вимог ч. 3 ст. 49-2 та ч. 2 ст. 40 КЗпП України.
Доводи ОСОБА_1 , про відсутність доказів, того, що він відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноваженим ним орган не мав можливості перевести його за згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві протягом тривалого періоду, який минув з моменту вручення йому попередження по день звільнення з роботи, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Також колегія судів не бере до уваги доводи позивача про те, що йому не були запропоновані всі вакантні посади в ДСП ЧАЕС, оскільки 19 липня 2022 року він отримав звіт про вакансії станом на 18 липня 2022 року, а не станом на день звільнення, виходячи з такого.
19 липня 2022 року ОСОБА_1 отримав звіт про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 18 липня 2022 року. Натомість, як вбачається з копії звіту про вакансії в ДСП ЧАЕС згідно зі штатним розписом станом на 19 липня 2022 року, перелік вакансій в ДСП ЧАЕС в порівнянні зі звітом про вакансії в ДСП ЧАЕС станом на 18 липня 2022 року не змінився, а переліки вакансій, що зазначені у вказаних звітах, співпадають (т.2, а.с. 177-180). 
Доказів того, що на ДСП ЧАЕС у період з дня вручення позивачу повідомлення і до дня його фактичного звільнення були наявні вакансії, які позивач міг зайняти, проте вони йому не були запропоновані, позивач не надав.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Частиною 2 цієї статті передбачено перелік категорій працівників, яким надається перевага на залишення на роботі.
Отже, при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва  і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України.
За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №577/256/18 (провадження №61-45258св18) та постанові від 27 березня 2019 року у справі №756/5243/17 (провадження № 61-47646св18), на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву.
Обґрунтовуючи порушення вимог статті 42 КЗпП України в частині наявності чи відсутності у позивача переваг перед іншими працівниками в залишенні на роботі, позивач в позовній заяві зазначив, що відповідач не провів перевірку наявності в нього переважного права на залишення на роботі, оскільки не здійснив порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації щодо тих працівників, які залишилися на роботі, та його, не дивлячись на те, що ступінь його кваліфікації та продуктивності праці надавали йому переважне право на залишення на роботі, а в ТрЦ на грудень 2021 року перебувало більше 100 працівників, проте виключено зі штатного розпису лише його посаду. Позивач зазначив, що має досвід роботи на ДСП ЧАЕС 29 років, а тому має перевагу в залишенні на роботі.
Як було встановлено судом, відповідно до наказу т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС № 116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ» із структурного підрозділу ремонтно-механічних майстерень транспортного цеху (ТрЦ) виключено одну посаду - майстра з ремонту 3 групи, в зв`язку з чим переважне право на залишення на роботі позивача в цьому структурному підрозділі не могло бути реалізовано. Із аналізу штатних розписів ТрЦ на 2021 рік та на 2022 рік вбачається, що ідентичних (тотожних, однакових) посад у ТрЦ немає (т.1, а. с.190-210).
Відповідно до штатного розпису структурного підрозділу ДСП ЧАЕС ТрЦ на 2021 рік, затвердженого 11 січня 2021 року, у вказаному структурному підрозділі зазначено 124 штатних працівників, з яких 5 керівників, 8 професіоналів, 6 фахівців та 105 робітників. Посада майстра з ремонту 3 групи ремонтно-механічних майстерень належить до категорії керівників, до якої також віднесені посади: начальник цеху, заступник начальника цеху, начальник колони та завідувач складу. Тобто, до категорії керівників віднесена тільки одна посада майстра з ремонту 3 групи (т.1, а.с. 190-193). Відповідно до штатного розпису структурного підрозділу ДСП ЧАЕС ТрЦ на 2022 рік, затвердженого 10 січня 2022 року, у вказаному структурному підрозділі до категорії керівників віднесено 4 посади, а саме: начальник цеху, заступник начальника цеху, начальник колони та завідувач складу (т.1, а.с. 198-201).
Як роз`яснено в пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).
З урахуванням наведеного, доводи позивача, про порушення відповідачем вимог статті 42 КЗпП України при його звільненні є безпідставними. 
Доводи апеляційної скарги про те, що під час звільнення ОСОБА_1 відповідач порушив вимоги статті 43 КЗпП України, оскільки звільнення відбулося без згоди виборного органу первинної профспілкової організації також є безпідставними з огляду на наступне.
Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.
Разом з тим, відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
У підпункті 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» вказано, що в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
Згідно з Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України « Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
За правилом частини 1 статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.
Відповідно до частини 8 цієї статті роботодавець має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника).
Згідно з пунктом 2 Глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», частинами другою, третьою статті 1 якого передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються, зокрема, норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Згідно з частиною 2 статті 5 вказаного Закону в період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів.
Як вбачається зі змісту довідки від 08 грудня 2022 року №38-15/139, виданою головою Первинної профспілкової організації Чорнобильської АЕС, ОСОБА_1 є членом вказаної профспілкової організації (т.2, а.с. 147).
Разом з тим, доказів того, що ОСОБА_1 станом на день звільнення був обраний до профспілкових органів вказаної профспілки, матеріали справи не містять.
Станом на час введення на території України воєнного стану позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та був звільнений на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України 19 липня 2022 року. Відтак, звільнення позивача відбулося під час дії воєнного стану та більше ніж через три місяці після набрання чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми вказаного закону, яким в частині 2 статті 5 інакше, ніж КЗпП України, на період дії воєнного стану, врегульовано порядок застосування статті 43 КЗпП України. 
Доводи представника позивача про те, що Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» погіршує становище позивача, а тому до спірних правовідносин не застосовується, оскільки передумовою для звільнення позивача є наказ ДСП ЧАЕС №116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ» та попередження про скорочення від 24 грудня 2021 року №921, є безпідставними та відхиляються колегією суддів, з огляду на таке.
Аналіз статті 43 КЗпП України дає підстави для висновку, що роботодавець не обмежений строками звернення до виборного органу первинної профспілкової організації з обґрунтованим поданням про розірвання трудового договору з працівником на підставі, зокрема, пункту 1 статті 40 КЗпП України. Проте відповідно до частини 8 вказаної статті має право розірвати трудовий договір не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації.
Позивач був звільнений під час дії воєнного стану та більше ніж через три місяці після набрання чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», частиною 2 статті 5 якого передбачено, що у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. 
Отже, подія, з якою позивач пов`язує порушення його трудових прав, відбулася 19 липня 2022 року, оскільки саме в цей день позивач був звільнений із займаної посади, а відтак, вже з 24 березня 2022 року до спірних правовідносин підлягав застосуванню Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 
Підстави вважати, що порушення права позивача відбулося раніше дня розірвання трудового договору, відсутні, оскільки звільнення позивача могло не відбутися, зокрема, у разі переведення за його згодою на одну із запропонованих посад.
Таким чином, відповідач обґрунтовано не застосував норми статті 43 КЗпП України, оскільки при розірванні трудового договору з позивачем на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України керувався частиною 2 статті 5 вищевказаного Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 
Норми вказаного Закону мають вищу юридичну силу, ніж Колективний договір між роботодавцем і профспілковим комітетом ППО ЧАЕС на 2019-2020 роки, схвалений Конференцією трудового колективу ДСП ЧАЕС 02.02.2019 (далі -Колективний договір), а тому твердження представника ППО ЧАЕС, зазначені в поясненнях, про те, що роботодавець прийняв рішення про розірвання трудового договору з позивачем без отримання попередньої згоди виборного профспілкового органу та урахування положень пункту 4.12 Колективного договору, не спростовують вказаних висновків суду.
Крім того, не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що відповідач порушив вимоги пункту 4.1. Колективного договору.
Так, згідно з пунктом 4.1. Колективного договору роботодавець зобов`язується здійснювати заходи зі збереження та створення нових робочих місць. У випадку підготовки пропозицій з питань, що стосуються реорганізації, ліквідації та перепрофілювання підприємства, а також змін структури управління підприємства, які можуть призвести до змін в організації виробництва і праці та, як наслідок, до скорочення чисельності чи штату працівників, зміни істотних умов праці, проводити консультації з профкомом ППО ЧАЕС в частині дотримання соціальних та трудових прав працівників, не менше ніж за два тижні до прийняття відповідних рішень.
Як було встановлено судом, згідно з наказом т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС №116-ш/р від 17 грудня 2021 року «Про внесення змін до штатного розпису ТрЦ» внаслідок виключення зі штатного розпису посади майстра 3 групи ремонтно-механічних майстерень транспортного цеху на ДСП ЧАЕС відбулися зміни в організації виробництва і праці. Вказані зміни не пов`язані з реорганізацією, ліквідацією та перепрофілюванням підприємства, а також зміною структури управління ним, тому підстави для проведення консультацій з ППО ЧАЕС відповідно до пункту 4.1 Колективного договору у відповідача були відсутні.
Також безпідставними є доводи представника позивача, про те, що вказаний наказ всупереч вимогам пункту 7.10 статуту ДСП ЧАЕС не погоджений з власником підприємства.
Відповідно до пункту 7.10 статуту ДСП ЧАЕС генеральний директор підприємства, зокрема, затверджує за погодженням з Уповноваженим органом управління структуру і штатний розпис підприємства (т.2, а.с. 10-32).
Як вбачається з пункту 1.1. статуту ДСП ЧАЕС Уповноваженим органом управління підприємства є Державне агентство України з управління зоною відчуження. Строки погодження внесення змін до штатного розпису в статуті ДСП ЧАЕС не визначені.
Штатний розпис ДСП ЧАЕС на 2022 рік, в якому вже відсутня посада майстра з ремонту 3 групи ремонтно-механічних майстерень транспортного цеху, затверджений т.в.о. генерального директора ДСП ЧАЕС та погоджений з головою Державного агентства України з управління зоною відчуження 10 січня 2022 року (т.3, а.с. 1-125).
Відтак, жодні доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам заявника належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе судове рішення.
При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду, в справі не виявлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
 
Повне судове рішення складено 22 травня 2023 року.
Суддя-доповідач
Судді