Справа № 308/1216/15-ц

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        05 квітня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю., 
з участю секретаря: Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Ужгородської міської ради на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року у справі № 308/1216/15-ц (Головуючий: Дергачова Н.В.), - 
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання рішенн Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року у справі № 308/1216/15-ц: у частині зобов`язання виконавчого комітету Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб, шляхом придбання відповідачем на ринку житла у місті Ужгород окремого благоустроєного стосовно до умов даного населеного пункту жилого приміщення (квартири), яке б відповідало встановленим санітарним і технічних вимогам та за нормами жилої площі, що встановлені ст. 47 Житлового кодексу України, з урахуванням права позивача на додаткову площу у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів та прийняття рішення про видачу ОСОБА_1 ордера на придбане житло.
28 червня 2021 року стягувач уточнила свої вимоги за заявою та просила суд змінити порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року у справі №308/1216/15-ц, а саме - стягнути з відповідача Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, ЄДРПОУ 04053699, місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 4, Закарпатська область, Україна, 88000 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 кошти у сумі 2 387 276,77 грн., на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгород.
Заява обґрунтована тим, що позаяк чинним законодавством для неї (як судді) не встановлено строку та переважного права на одержання житлових приміщень перед всіма іншими позачерговиками, її сім`я має бути забезпечена житлом в порядку черги, після отримання його усіма іншими особами, що перебувають у пільговому списку позачерговиків до неї.
Між тим, на сьогодні стягувач підлягає забезпеченню житлом не тільки в силу положень ЖК України та вимог законів України, якими визначено особливості статусу судді (реалізації в силу нього її прав, як особи, що потребує поліпшення житлових умов у позачерговому порядку), а передусім - в силу вимог про обов`язковість рішень суду.
Факт невиконання судового рішення зафіксовано головним державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Серкерня В.М, який у жовті 2015 року повідомив стягувача, що 09.09.2015 року ним внесено подання до Ужгородського MB і УМВС України в Закарпатській області про притягнення винних посадових осіб відповідача до кримінальної відповідальності та винесено постанову від 13.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження і на цьому власне у виконанні рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.12.2015 року по справі №308/1216/15-ц поставлено крапку.
Крім того, за період, що пройшов з дати винесення судом рішення і до моменту подання заяви (більше шести років) ним були прийняті рішення про видачу 28 ордерів на вселення. При цьому, 9 з них - на житло, придбане на ринку за рахунок субвенції з державного бюджету та ще 18 - на житло, отримане особами за місцем роботи. Про кількість з них позачерговиків, яким покращено житлові умови, у листі не зазначено. За цей самий період укладено 477 договорів найму з різних підстав, в т.ч. - за рішенням суду. У відзиві який був поданий відповідачем на заяву, також зазначено, що наразі її сім`я у цьому списку обліковується під номером 72. 3 огляду на позицію відповідача у вказаному спорі, житлові умови ОСОБА_2 зможуть бути покращеними тільки після забезпечення житлом 71 особи, що у вказаному списку до неї. 
У разі ж придбання квартири на ринку житла - така буде надана за списком не стягувачу, а тому, хто у списку до неї. Тож з урахуванням темпів забезпечення житлом по місту, розраховувати на поліпшення житлових умов сім`ї заявника у передбачений законом про її статус строк та у визначеному рішенням суду порядку не доводиться. Відтак ОСОБА_2 вважає, що є очевидним, існування обставини, які наразі роблять виконання рішення суду неможливим.
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд заяву задовольнити та змінити порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року, а саме - стягнути з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 , кошти у сумі 2 387 276,77 грн., на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгород.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року змінено порядок та спосіб виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року у справі № 308/1216/15-ц, яким зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб, шляхом стягнення з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, код ЄДРПОУ 04053699, місцезнаходження: м. Ужгород, пл. Поштова, 4, Закарпатська область, Україна, 88000 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , коштів у сумі 2 387 276,77 грн. (два мільйони триста вісімдесят сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 77 коп.) на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгороді.
Не погоджуючись із зданою ухвалою, Виконавчий комітет Ужгородської міської ради в особі міського голови Андіїва Б. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що суд має право приймати рішення, щодо стягнення коштів у порядку вирішення процесуальних питань пов`язаних з виконанням іншого рішення, так як стягнення коштів на придбання благоустроєного житла не було предметом розгляду при слуханні справи по суті, що в свою чергу призведе до зміни суті рішення яке набрало законної сили, без розгляду його по суті. Судом не звернуто увагу на те, що заява про зміну способу виконання рішення суду про стягнення коштів на придбання благоустроєного житла по суті є зміною способу захисту порушеного права, а не зміною способу виконання рішення суду.
Заслухавши пояснення представників Ужгородської міської ради Федьо Т.М. та ОСОБА_3 , які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_1 – адвоката Попп Ю.М., яка просить апеляційну Виконавчого комітету Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.
Встановлено, що у 2014 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулися в суд із позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради у якому просила суд зобов`язати відповідача надати їй благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири на сім`ю у складі трьох осіб на підставі ст. 44 Закону України «Про статус суддів», оскільки ОСОБА_1 є суддею, а житлом її не не забезпечено.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року зобов`язано виконавчий комітет Ужгородської міської ради надати ОСОБА_1 благоустроєне житло у вигляді окремої ізольованої квартири у м. Ужгород на сім`ю у складі трьох осіб. Дане рішення набрало законної сили 14 квітня 2015 року за результатами розгляду Апеляційним судом Закарпатської області апеляційної скарги відповідача.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року по цивільній справі № 308/1216/15-ц і ухвалою від 10.06.2016 року апеляційного суду Закарпатської області вищезазначену ухвалу Ужгородського міськрайонного суду залишено без змін.
За заявою ОСОБА_1 від 09 червня 2015 року видано виконавчі листи у цій справі.
На дату подання та розгляду заяви рішення суду від 05 лютого 2015 року не виконано.
03 червня 2021 року ОСОБА_1 був направлений інформаційний запит на ім`я міського голови м. Ужгорода із проханням надати їй публічну інформацію, яка знаходиться у їх розпорядженні, а саме: якій кількості громадян, які потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку за місцем проживання чи роботи були за рішенням виконкому видані ордери/укладені договори найму на житлові квартири державного та відомчого житлового фонду за період з 05.02.2015р. до сьогодні (травень 2021 включно).
Згідно відповіді Ужгородської міської ради від 04 червня 2021 № 291/03-23 на інформаційний запит ОСОБА_1 , упродовж шести років за період з дати ухвалення судом рішення виконавчим комітетом були прийняті рішення про видачу 28 ордерів на вселення, з яких 9 – на житло, придбане на ринку за рахунок субвенції з державного бюджету та 18 – на житло, отримане особами за місцем роботи. Про кількість з них позачерговиків, яким покращено житлові умови, у листі не зазначено. За цей самий період укладено 477 договорів найму з різних підстав, в тому числі за рішенням суду.
Стягувач ОСОБА_1 вважає, що з урахуванням темпів забезпечення житлом по місту, розраховувати на поліпшення житлових умов сім`ї стягувача у передбачений законом про її статус строк та у визначеному рішенням суду порядку не доводиться, а відтак існують обставини, які наразі роблять виконання рішення суду неможливим.
Відповідно до ст.14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов`язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов`язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Отже, предметом правового регулювання в статті 435 ЦПК України є питання, пов`язані з певними обставинами щодо виконання рішення суду, а не питання ухвалення нового чи іншого рішення, зміни рішення.
Положення ст. 435 ЦПК України не передбачають права суду та можливості для нього зміни резолютивної частини раніше ухваленого рішення. Вирішуючи питання про зміну способу або порядку виконання рішення суд не вправі ухвалити фактично нове рішення щодо нового чи іншого предмету позову та щодо іншої особи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.
При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.
Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи та рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року, виконавчий комітет Ужгородської міської ради було зобов`язано надати, ОСОБА_1 благоустроєне житло як судді на підставі Закону України «Про статус суддів», де частиною 7 статті 44 у редакції якам діяла на момент виникнення спірних правовідносин встановлено, що не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується Кабінетом Міністрів України благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку, а суддя іншого суду - відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцем знаходження суду.
Статтею 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції яка діє на сьогодні визначено, що після призначення на посаду суддя, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується службовим житлом за місцем знаходження суду органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, якщо інший порядок забезпечення службовим житлом не передбачено законом.
Тобто, житло яке повинно бути виділеним ОСОБА_1 є саме службовим, виділеним їй як посадовій особі. При цьому, суд першої інстанції стягнувши з Виконавчого комітету Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 коштів на придбання благоустроєного житла у вигляді окремої квартири у м. Ужгороді, і оскаржуваною ухвалою фактично передав у приватну власність кошти, чим змінив рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 лютого 2015 року.
Крім цього, заява про зміну способу виконання рішення суду шляхом стягнення коштів на придбання благоустроєного житла фактично є зміною способу захисту порушеного права, а не зміною способу виконання рішення суду.
Вказані обставини судом першої інстанції  до уваги взяті не були.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у заяві ОСОБА_1 слід відмовити із вищезазначених підстав.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, ЦПК України судова колегія,- 
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ужгородської міської ради задовольнити.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року скасувати.
У заяві ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 14 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: