П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/10247/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А. 
Суддя-доповідач -  Ватаманюк Р.В.   
17 квітня 2023 року                                                                                                                          м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань №181 від 24.08.2022 “Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Хмельницькій області” в частині застосування до капітана поліції ОСОБА_1 (0065515), старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби поліції.
- визнати протиправним і скасувати наказ (витяг) Департаменту стратегічних розслідувань №360 о/с від 25.08.2022 про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0065515), старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 25 серпня 2022 року.
- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 серпня 2022 року по дату набрання законної сили рішення у цій справі.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.12.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлені порушення вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, підпунктів 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2 статті першої наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», Присяги поліцейського та посадових інструкцій, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиконанні, незнанні норм діючого законодавства України, в умисному невиконанні основних обов`язків і повноважень поліцейських, вимаганні від цивільної особи грошових коштів, що призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, та неінформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника
З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд дійшов висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку. Також на позивача накладено дисциплінарне стягнення, співмірне із тяжкістю вчиненого проступку, який застосовано за результатами проведення службового розслідування.
Крім того, наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав, що судом першої інстанції не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не взято до уваги, що службове розслідування ґрунтується лише на висновках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 62022000000000212, відкритого 25 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а будь-яких інших доказів які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем не надано, також неправильно застосовано норми матеріального права в частині підстав звільнення у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку.
Крім того, не з`ясовано, чи наявні в матеріалах службового розслідування будь-які інші докази, крім матеріалів кримінального провадження, що були здобуті в ході службового розслідування та надавали 6 підстави для висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку у виді порушення службової дисципліни. Не надано оцінки суті дисциплінарного проступку позивача відповідно до його кваліфікації дисциплінарною комісією через призму правил професійної етики. А також не встановлено які саме дії позивача кваліфіковано відповідачем як такі, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, та принижують авторитет національної поліції.
Враховуючи викладене, оскаржуване рішення є необґрунтованим, оскільки не містить посилання на докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 будь-яких протиправних дій при виконанні службових обов`язків. 
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача,  вказавши, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що відповідачем правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що дискредитує звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.
Дії ОСОБА_1 , які встановлені під час службового розслідування, порушення Присяги поліцейського, Закону України "Про Національну поліцію", аморальне поводження щодо підозрюваного ОСОБА_2 , неприпинення його протиправних дій, а навпаки, вчинення таких дій самостійно, означає не лише несумлінне чи недобросовісне виконання ним своїх обов`язків, а й вчинення такого проступку, який тягне за собою вкрай негативні (тяжкі) наслідки та підриває довіру до нього як до носія влади.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
14.04.2023 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі, до набрання законної сили рішення у справі № 686/2811/23 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62022000000000212 від 25.04.2022 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 189 КК України.
Вирішуючи вказане клопотання,  колегія суддів зазначає таке.
Норми статті 236 КАС України, яка врегульовує питання зупинення провадження у справі, розмежовують підстави, за яких суд має право зупинити провадження у справі, а також, із настанням яких суд зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються у іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.
Також необхідно зазначити, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які заважають здійснювати її розгляд.
З аналізу наведених вище норм права вбачається, що за наявності іншої пов`язаної справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, суд за відсутності об`єктивної неможливості розгляду судової справи зобов`язаний зупинити провадження у своїй справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Викладене узгоджується з висновками щодо застосовування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 460/3316/20, від 09.02.2022 у справі №640/684/20 та від 04.10.2022 у справі №809/452/18.
Так, викладені представником позивача мотиви на обґрунтування вимог про зупинення провадження у справі, що розглядається, у зв`язку із розглядом іншої справи № 686/2811/23 не підтверджується наявність прямого зв`язку між предметом судового розгляду цієї справи та предметом доказування у справі, на яку посилається представник позивача. Зокрема колегія суддів зазначає, що результат розгляду справи № 686/2811/23 не може зумовлювати визнання законними/протиправними  наказів Департаменту стратегічних розслідувань №181 від 24.08.2022 “Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Хмельницькій області” в частині застосування до капітана поліції ОСОБА_1 та наказу (витяг) Департаменту стратегічних розслідувань №360 о/с від 25.08.2022 про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 .
Разом з тим, колегія враховує практику Верховного Суду в аналогічних правовідносинах. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 у справі № 420/5368/18 зауважив, що кримінальна та дисциплінарна відповідальність є різними, окремими і самостійними видами відповідальності поліцейського. Порядок і підстави притягнення поліцейського до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Верховний Суд зазначає, що питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
Водночас у постанові від 14.03.2023 у справі №320/1206/21 Верховний Суд зауважив, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.
Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.
Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду. А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі 120/8381/20-а та  у постанові від 23.02.2023 у справі № 200/11036/20-а
Тож вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Отже, відсутні підстави вважати, що у даному конкретному випадку обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, до набрання законної сили рішення у справі № 686/2811/23 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №  62022000000000212 від 25.04.2022 про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 189 КК України, оскільки правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясування судом саме складу дисциплінарного проступку в діях позивача. Крім того зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду в даній справі, а тому в задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі слід відмовити.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1   ст.311 КАС України.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
12.08.2022 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (далі також - Департамент) надійшла інформаційна довідка управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту (далі - УСР в Хмельницькій області) від 11.08.2022 №2747/55/121/01-2022 про затримання цього ж дня працівниками Державного бюро розслідувань капітана поліції ОСОБА_1 за підозрою у вимаганні грошових коштів.
Наказом Департаменту від 12.08.2022 №173 утворено дисциплінарну комісію, призначено службове розслідування та відсторонено ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків за займаною посадою на час проведення службового розслідування.
За результатами проведеного службового розслідування 24.08.2022 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками УСР в Хмельницькій області.
Згідно вказаного висновку, під час проведення службового розслідування, комісією в межах компетенції установлено, що дійсно 11.08.2022 о 17:15 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України (далі - КК України), був затриманий капітан поліції ОСОБА_1 , після чого був доставлений до Головного слідчого управління ДБР.
Головним слідчим управління ДБР 12.08.2022 у ході розслідування кримінального провадження №62022000000000212, відкритого 25.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 189 КК України, повідомлено про підозру капітану поліції ОСОБА_1 за підозрою у вимаганні з погрозою насильства над потерпілим коштів у розмірі 5 000 доларів США.
Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2022 стосовно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві.
В подальшому, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022, суд ухвалив застосувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.10.2022. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави, яку в сумі 91 тис. грн. було внесено. ОСОБА_1 відбував покарання в Київському слідчому ізоляторі з 15 по 16.08.2022. Звільнений на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 під заставу 91 тис. грн.
У ході службового розслідування встановлено, що працівниками ДБР під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.01.2022, 04.03.2022, 11.04.2022, 07.06.2022, 19.06.2022 та 11.08.2022 задокументовано факти вимагання та отримання грошових коштів у розмірі 5000 дол. США, з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб, а саме капітаном поліції ОСОБА_1 та невстановленими слідством на теперішній час особами, після чого 11.08.2022 ОСОБА_1 затримано.
Зазначена подія, за участю ОСОБА_1 , спричинила неабиякий резонанс в суспільстві. Так, дану подію було висвітлено в мережі Інтернет на сайті Державного бюро розслідувань під назвою «ДБР затримало правоохоронця з Хмельниччини, який вимагав кошти у керівника підприємства Міноборони регіону».
В діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, підпунктів 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2 статті першої наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», Присяги поліцейського та посадових інструкцій, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиконанні, незнанні норм діючого законодавства України, в умисному невиконанні основних обов`язків і повноважень поліцейських, вимаганні від цивільної особи грошових коштів, що призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, та неінформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника.
Комісія у висновку підсумувала, що за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилося в порушенні вказаних вимог, капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, пропонується притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Департаменту від 24.08.2022 № 181 «Про застосування дисциплінарних стягнень стосовно окремих працівників УСР в Хмельницькій області» за порушення вищевказаних норм законодавства до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
У цьому наказі, окрім відомостей про подію від 11 серпня 2022 року про затримання в порядку статті 208 Кримінального процесуального кодексу України працівниками Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань капітана поліції ОСОБА_1 , повідомлення йому про підозру та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказано і про те, що у ході службового розслідування ОСОБА_1 , усвідомлюючи скоєння ним кримінального правопорушення та бажаючи уникнути відповідальності, не доповів про це своєму безпосередньому керівництву.
Факт вимагання ОСОБА_1 коштів з погрозою насильства над потерпілим є наслідком відвертого ігнорування та недотримання зазначеним працівником вимог Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а також установлених Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179, наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції».
Наказом Департаменту від 25.08.2022 № 360 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції  за такими доводами.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень   Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з частиною 1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до статті 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим   Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ   (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до частини 2 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Відповідно до частини 10 статті 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 893 від 07 листопада 2018 року затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 р. за №1355/32807 (далі - Порядок №893).
Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
На підставі п.1 Розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Положеннями статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Згідно з частиною 1, частиною 15 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Відповідно до статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у разі вчинення ним корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, здійснюється відповідно до Закону України «Про запобігання корупції». Поліцейський, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом. На період відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) у поліцейського вилучається службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак, табельна вогнепальна зброя та спеціальні засоби.
Відповідно до частин 1, 11 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.
Згідно із приписами статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення.
У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Акцентуючи увагу на тому, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд має на меті звернути увагу на те, що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.
Щодо останньої, то види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо. У той же час адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності кримінально-правової чи адміністративно-правової кваліфікації діяння чи інших аспектів відповідного провадження.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому:
- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;
чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;
- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;
- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Так, згідно висновку службового розслідування під час проведення службового розслідування, комісією в межах компетенції установлено, що 11.08.2022 о 17:15 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України (далі - КК України), був затриманий капітан поліції ОСОБА_1 , після чого був доставлений до Головного слідчого управління ДБР.
Головним слідчим управління ДБР 12.08.2022 у ході розслідування кримінального провадження №62022000000000212, відкритого 25.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 189 КК України, повідомлено про підозру капітану поліції ОСОБА_1 за підозрою у вимаганні з погрозою насильства над потерпілим коштів у розмірі 5 000 доларів США.
Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 12.08.2022 стосовно ОСОБА_1 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Ізоляторі тимчасового тримання ГУНП у м. Києві.
В подальшому, відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022, суд ухвалив застосувати відносно ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.10.2022. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави, яку в сумі 91 тис. грн. було внесено. ОСОБА_1 відбував покарання в Київському слідчому ізоляторі з 15 по 16.08.2022. Звільнений на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 під заставу 91 тис. грн.
Як зазначено в повідомленні про підозру, винесену 12.08.2022 слідчим Головного слідчого управління ДБР, який розглянувши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №62022000000000212 від 25.04.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 189 КК України та встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, повідомив ОСОБА_1 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна, з погрозою обмеження прав та свобод потерпілого, вчинене службовою особою з використанням свого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.
Досудовим розслідуванням установлено (з підозри), що  капітан поліції ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, діючи за попередньою змовою із іншими службовими особами НПУ, вчинив злочин за наступних обставин.
Так, 05.01.2022 в рамках кримінального провадження № 12021240000000551, досудове розслідування у якому здійснювалось Слідчим управлінням ГУНП в Хмельницькій області, за участі оперативних співробітників УСР в Хмельницькій області, у тому числі капітана поліції ОСОБА_1 , на території державного підприємства Міністерства оборони України «Українська дорожньо-транспортна компанія «Воєнконверс-43», в порядку ст. 208 КК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, затримано гр. ОСОБА_2 , який перебував на посаді т.в.о. директора вказаного підприємства.
Того ж дня у капітана поліції ОСОБА_1 у співучасті із іншими службовими особами з числа співробітників НПУ, дані про яких встановлюються, виник злочинний умисел, направлений на вимагання та подальше отримання у ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 5000 дол. США, з погрозою обмеження прав та свобод останнього.
Таким чином, 05.01.2022 приблизно о 22.00 капітан поліції ОСОБА_1 , з метою реалізації вищевказаного злочинного плану, необхідною умовою запровадження якого було попереднє створення у ОСОБА_2 уяви про існуюче перед співробітниками поліції зобов`язання у вигляді заборгованості у розмірі 5000 доларів США, повідомив ОСОБА_2 про те, що за вказану суму грошової винагороди в подальшому буде сприяти останньому у покращенні умов перебування ІТТ, обранні судом більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, невнесенні в протоколи, які мають бути ОСОБА_1 складені за результатами проведення слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №12021240000000551, відомості про всі обставини, які можуть бути використані стороною обвинувачення, як доказ вини останнього, а також у сприянні зміни кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_2 , а саме з ч.3 на ч.1 ст. 368 КК України.
ОСОБА_2 згоди на пропозицію ОСОБА_1 не надав, проте і не заперечив.
В подальшому 04.03.2022, перебуваючи у приміщенні ГУНП в Хмельницькій області, ОСОБА_1 , здійснюючи психологічний тиск на ОСОБА_2 , шляхом висловлення погроз застосування по відношенню до нього більш тяжкого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадження та інших негативних наслідків, повідомив останньому про необхідність надання ОСОБА_1 вказаних грошових коштів у найбільш коротший період часу.
11.04.2022 капітан поліції ОСОБА_1 знов повідомив ОСОБА_2 про необхідність надання йому вказаних грошових коштів у найбільш коротший період часу.
07.06.2022 капітан поліції ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_2 частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 1450 дол. США.
19.06.2022 капітан поліції ОСОБА_1 одержав від ОСОБА_2 частину раніше обумовлених грошових коштів в сумі 1500 дол. США.
11.08.2022 ОСОБА_1 наказав ОСОБА_2 покласти 2050 дол. США.  у пачку з під цигарок та залишити під лавкою, що розташована у середині зупинки громадського транспорту. Такі дії ОСОБА_1 надали б останньому або іншим особам, дані про яких на теперішній час встановлюються, заволодіти вказаною сумою грошових коштів ОСОБА_2 .
Разом з тим, 11.08.2022 о 17.15 ОСОБА_1 затримано працівниками правоохоронних органів.
Отже, капітан поліції ОСОБА_1 , будучи службовою особою правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, діючи за попередньою із іншими службовими особами НПУ, форма співучасті та дані про яких на теперішній час встановлюються, у період з 05.01 по 11.08.2022, погрожуючи ОСОБА_2 обмеженням його прав та свобод, вимагав та отримав у останнього грошові кошти всього у розмірі 5000 дол. США, чим завдав значної шкоди.
З метою встановлення обставин зазначеної події, опитаний 16.08.2022 капітан поліції ОСОБА_1 в своєму поясненні вказав, що відповідно до статті 63 Конституції України надавати будь-які пояснення та покази відмовляється.
Також у висновку службового розслідування вказано про те, що ОСОБА_1 у разі виявлення ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_2 не мав повноважень вирішувати у спосіб, що описаний в оголошеній йому 12.08.2022 підозрі, а зобов`язаний був повідомити про це відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100) своєму керівникові та за скороченим номером екстреного виклику поліції "102".
Таким чином, у ході службового розслідування встановлено, що працівниками ДБР під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій 05.01.2022, 04.03.2022, 11.04.2022, 07.06.2022, 19.06.2022 та 11.08.2022 задокументовано факти вимагання та отримання грошових коштів у розмірі 5000 дол. США, з погрозою насильства над потерпілим, за попередньою змовою групою осіб, а саме капітаном поліції ОСОБА_1 та невстановленими слідством на теперішній час особами, після чого 11.08.2022 ОСОБА_1 затримано.
Зазначена подія, за участю ОСОБА_1 , спричинила неабиякий резонанс в суспільстві. Так, дану подію було висвітлено в мережі Інтернет на сайті Державного бюро розслідувань під назвою «ДБР затримало правоохоронця з Хмельниччини, який вимагав кошти у керівника підприємства Міноборони регіону».
В діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, підпунктів 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2 статті першої наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», Присяги поліцейського та посадових інструкцій, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиконанні, незнанні норм діючого законодавства України, в умисному невиконанні основних обов`язків і повноважень поліцейських, вимаганні від цивільної особи грошових коштів, що призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, та неінформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника.
Комісія у висновку підсумувала, що за неналежне виконання своїх службових обов`язків, що виразилося в порушенні вказаних вимог, капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) управління стратегічних розслідувань в Хмельницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, пропонується притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Таким чином результатами службового розслідування підтверджується вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що виразилось у  порушенні вимог підпунктів 1, 2 частини 1 статті 18, підпунктів 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 2 статті першої наказу Національної поліції України від 19 липня 2022 року № 507 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та дотримання законності в діяльності поліції», Присяги поліцейського та посадових інструкцій, що виразилось у особистій недисциплінованості, невиконанні, незнанні норм діючого законодавства України, в умисному невиконанні основних обов`язків і повноважень поліцейських, вимаганні від цивільної особи грошових коштів, що призвело до оголошення підозри про вчинення кримінального правопорушення, набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності поліції, рівня довіри населення до поліції, та неінформуванні про допущені порушення безпосереднього керівника.
Встановлені в ході службового розслідування обставини дійсно свідчать про вчинення позивачем дій, які знижують авторитет поліції, викликають недовіру до поліцейських, оскільки перебуваючи на службі у поліції, позивач допустив дії, з якими органи поліції безпосередньо ведуть боротьбу. Тобто, така поведінка поліцейського є недопустимою, суперечить інтересам служби, позаяк позивач присягнув з гідністю нести високе звання поліцейського (стаття 64 Закону України "Про національну поліцію"), а натомість вчинив проступок, який дискредитує органи поліції та поліцейських в цілому.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що в межах проведеного службового розслідування встановлені фактичні дані, що підтверджують реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним та дією порушника, висновки службового розслідування відповідають вимогам щодо обґрунтованості, такі містять всі необхідні відомості, які повинні враховуватись при прийнятті вмотивованого рішення. Отже, в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку, а вид дисциплінарного стягнення керівництвом обрано обґрунтовано, з урахуванням обставин у справі, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Разом з тим, доводи позивача про відсутність достатніх і належних доказів порушення ним службової дисципліни – вчинення дисциплінарного проступку є безпідставними, оскільки це підтверджується висновком службового розслідування, який складений на підставі обставин, що підтверджуються відповідними матеріалами, показами свідків і відеозаписами.
Висновком службового розслідування, наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та рішенням суду першої інстанції правомірно встановлено, в чому саме полягало порушення службової дисципліни та які норми законодавства порушено позивачем.
Щодо твердження представника позивача  в апеляційній скарзі, що службове розслідування ґрунтується лише на висновках досудового розслідування у кримінальному провадженні №  62022000000000212, відкритого 25 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а будь-яких інших доказів які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку відповідачем не надано, також неправильно застосовано норми матеріального права в частині підстав звільнення у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, апеляційний суд зазначає таке.
Так, у своїй практиці Верховний Суд, аналізуючи норми законодавства, які регулюють особливості проходження служби в поліції, неодноразово висновував, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного або кримінального правопорушення.
Водночас вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.
Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення про накладення певного виду стягнення.
Позиція щодо неможливості притягнути працівника поліції до дисциплінарної відповідальності лише на підставі інформації, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та про необхідність встановлення складу дисциплінарного проступку, який є відмінним від складу кримінального правопорушення викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 28.02.2020 у справі № 818/1274/17.
Крім того, у постанові від 14.04.2021 у справі №320/3085/20 Верховний Суд зазначив, що законодавець чітко розмежовує випадки притягнення поліцейського до дисциплінарної та кримінальної відповідальності у якості двох самостійних підстав для звільнення зі служби. Так, у першому випадку рішення про звільнення поліцейського зі служби в Національній поліції ухвалюється на підставі висновку службового розслідування, а у другому - на підставі обвинувального вироку суду, що набрав законної сили. Отже, наявність судового рішення про визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення не є визначальною для притягнення такої особи до дисциплінарної відповідальності, адже питання про дисциплінарну відповідальність вирішується за результатами проведення службового розслідування.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності застосовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.02.2020 у справі № 260/1118/18, від 28.02.2020 у справі № 825/1398/17, від 30.09.2021 у справі № 814/334/17,  від 07.07.2022 у справі № 460/5545/20, від 22.09.2022 у справі № 420/4977/20, від 17.11.2022 у справі № 480/9492/20, від 08.12.2022 у справі №460/2583/19.
Колегія суддів враховує, що позивача звільнено зі служби в поліції за порушення вимог спеціального законодавства щодо служби в Національній поліції, як-то Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію», що призвело до скоєння вчинків, які компрометують поліцейського та дискредитують поліцію в цілому.
При цьому, слід зазначити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним. Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Така оцінка відповідача пов`язана із діями, які були виявлені під час досудового розслідування у межах кримінального провадження щодо отримання позивачем неправомірної вигоди.
Своєю чергою, висновки суду першої інстанції щодо правомірності застосування до позивача дисциплінарного стягнення здійснені з урахуванням усіх обставин справи та не спростовані фактичними даними, установленими під час розгляду справи
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.04.2021 у справі №240/2677/20 та від  22.03.2023 у справі № 200/11036/20-а, та від 10.04.2023 у справі № 520/5143/21.
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, відтак підстави для їх задоволення також відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №815/2443/16, від 04.12.2019 у справі № 824/355/17-а, від 26.01.2021 у справі № 2140/1342/18, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі №2140/1341/18.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Оскільки доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.    
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.      
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання представника позивача - Керницької Оксани Вікторівни про зупинення провадження у справі - відмовити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.