ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" квітня 2023 р.                                          Справа№ 911/45/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
Розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 (суддя Кошик А.Ю., м. Київ, повний текс складено - 17.11.2022)

за позовом Фізичної особи-підприємця Зузи Олександра Володимировича
до Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни
прo стягнення 45 940,95 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,- 

          ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Фізична особа-підприємець Зуза Олександр Володимирович (далі -    позивач/ФОП    Зуза О.В.) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом  Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни (далі - відповідач/ФОП Литовка Я.О.) про стягнення 35 000,00 грн вартості майна та    100940,45 грн пені.
Позов обґрунтований тим, що відповідач, у порушення умов укладеного між позивачем та відповідачем договору суборенди № 453853 від 07.06.2018, після припинення вказаного договору на вимогу позивача не повернув орендований кавовий автомат, як і не відшкодував його вартість.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 позовні вимоги ФОП Зузи О.В. до ФОП Литовки Я.О. прo стягнення 45 940,95 грн задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з ФОП Литовки Я.О. на користь ФОП Зузи О.В. 35 000,00 грн вартості втраченого майна (кавоварки Bianchi Gaia Style (інвентарний номер 453853), 10 940,95 грн неустойки, 2 270 грн витрат по сплаті судового збору та 10 000 грн витрат на правничу допомогу
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору суборенди №453853 від 07.06.2018 , своєчасно не повернув обладнання позивачу та не відшкодував його вартість, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 35 000,00 грн вартості неповернутого кавового автомату.
Також, з урахуванням п. 4.1 договору суборенди №453853 від 07.06.2018, перевіривши періоди та суми, які були нараховані позивачем при обчисленні пені, місцевий господарський суд встановив правильність її нарахування в сумі 10 940,95 грн, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення пені.  

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погодившись із прийнятим рішенням ФОП Литовка Я.О. (далі- скаржник) звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити в задоволенні позову за позовом ФОП Зузі О.В. до ФОП Литовки Я.О. прo стягнення 45 940,95 грн в повному обсязі.
  В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте на підставі не повністю досліджених обставин справи, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права та умов договору  щодо відшкодування завданих збитків, а саме  щодо моменту їх заподіяння та виникнення у позивача права на їх відшкодування.
Скаржник зазначає, що кавовий апарат, який перебував у ФОП Литовка Я.О. у суборенді, було викрадено, а отже, предмет Договору було втрачено внаслідок неправомірних дій третіх осіб, а саме в результаті вчинення злочину - пограбування магазину.
Заявник апеляційної скарги вважає, що строк виконання зобов`язання щодо відшкодування вартості втраченого майна настав саме зі сплином 14 днів з моменту викрадення майна, а Договір вважає таким, що припинився на підставі ч.2 ст. 291 Господарського кодексу України у зв`язку з загибеллю (знищенням) об`єкта оренди.
Суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без зволення, а оскаржуване рішення - без змін посилаючись на те, що ФОП Литовка Я.О. є такою, що порушила умови Договору щодо збереження переданого в користування майна та повернення кавового апарату після розірвання договору№453853 від 07.06.2018, і, відповідно, наявністю підстав для стягнення вартості викраденого майна та пені. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2022 апеляційну скаргу ФОП Литовки Я.О. у справі №911/45/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.
Апеляційна скарга ФОП Литовки Я.О. подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 у справі вирішено витребувати матеріали справи №911/45/22, а розгляд питання щодо відкриття чи відмову у відкритті провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху відкласти до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду.
29.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/45/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2023 у справі №911/45/22 апеляційну скаргу ФОП Литовки Я.О. на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 - залишено без руху. Роз`яснено ФОП Литовці Я.О., що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки шляхом подання відповідної заяви із доказами сплати судового збору у сумі 3 405 грн та надати докази направлення копії апеляційної скарги позивачу у справі - ФОП Зузі О.В., листом з описом вкладення.
31.01.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява із усуненням недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору у сумі 3 405 грн (квитанція 26 від 30.01.2023) та надано докази направлення копії апеляційної скарги позивачу у справі - ФОП Зузі О.В., листом з описом вкладення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №911/45/22; розгляд апеляційної скарги ФОП Литовки Я.О. на рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22  вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження (повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 про відкриття провадження у справі, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси учасників справи, зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування), а також закінчення встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 процесуальних строків на подачу заперечення на відзив, всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом
Як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 07.06.2018 року між ФОП Зузою О.В., як орендодавцем та ФОП Литовкою Я.О., як суборендарем було укладено договір суборенди № 453853 (далі - Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове платне користування автоматичну кавоварку (обладнання), виключно для використання за цільовим призначенням, яке передбачає собою приготування кави торгової марки JACOBS.
У п. 1.2. Договору передбачено, що специфікація, кількість та вартість обладнання зазначена в товарно-транспортній накладній на передачу обладнання (додаток 2 до Договору), що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до Договору та додатків до нього, 07.06.2018 року Орендодавець передав Суборендарю в строкове платне користування автоматичну кавоварку Bianchi Gaia Style (інвентарний номер 453853). Додатком №2 до Договору визначена вартість кавоварки, яка складає 35 000,00 грн.
За умовами п. 4.1. Договору суборендар бере на себе відповідальність за всі пошкодження або втрату обладнання. У випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в Додатку № 2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожний день затримки розрахунку.
Пунктом 6.1. Договору передбачено, що Договір укладений на строк, визначений у Додатку №1 та становить 1 рік.
Укладаючи Договір, Суборендар взяв на себе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання, незалежно від причин втрати останнього.
Згідно з п. 4.1. Договору Суборендар бере на себе відповідальність за всі пошкодження або втрату обладнання. У випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, Суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в Додатку № 2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожний день затримки розрахунку.
Пунктом 4.4. Договору суборенди передбачено, що у разі неповернення обладнання після 10 календарних днів з моменту закінчення або розірвання Договору, суборендар сплачує протягом 10 (десяти) банківських днів вартість обладнання та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки розрахунку.
Відповідно до п. 6.1. Договору суборенди № 453853 Договір укладений на строк, визначений у Додатку №1 до цього Договору. Договір може бути припинений будь-якою стороною у будь-який час шляхом направлення іншій стороні письмового повідомлення про припинення, завіреним підписом уповноваженої сторони, що припиняє за 14 днів до дати припинення. Дія даного Договору автоматично продовжується на кожен наступний рік, якщо цього і кожного відповідно наступного року одна із сторін не повідомить іншу Сторону про відсутність в неї намірів продовжувати дію Договору на наступний рік до дати закінчення дії Договору.
Як зазначає позивач, керуючись п. 6.1. Договору суборенди № 453853, ним 30.08.2019 року було направлено ФОП Литовка Я.О. повідомлення про припинення Договору суборенди № 453853 з проханням повернути орендовану кавоварку протягом 3-х (трьох) календарних днів з дня припинення дії Договору. Вказане повідомлення було отримано ФОП Литовка Я.О. 25.09.2019 року, однак кавоварка повернута не була.
Після чого, позивачем 10.04.2021 року на адресу ФОП Литовка Я.О., в порядку п.7.3. Договору, щодо досудового врегулювання спору, направлено повторну вимогу щодо відшкодування шкоди за втрачену Суборендарем кавоварку в розмірі 35 000,00 грн. Вказану вимогу Суборендар (відповідач) отримав 17.04.2021 року.
Оскільки, ФОП Литовка Я.О. зазначені вище вимоги Договору суборенди не виконано та не сплачено ФОП Зуза О.В. вартість автоматичної кавоварки у розмірі 35 000,00 грн., позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав з позовом про стягнення з відповідача 35 000 грн. вартості втраченого майна (кавоварки Bianchi Gaia Style (інвентарний номер 453853) та пені у сумі 10 940,95 грн.
Також позивач в позові зазначив, що згідно інформації, яка надійшла до орендодавця, суборендар, 13.06.2018 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо останнього кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме, що в період з 22 години 30 хвилин 12.06.2018 року по 03 годин 21 хвилину 13.06.2018 року невстановлена особа здійснила крадіжку кавового апарату Bianchi Gaia Style та грошових коштів у сумі 200 гривень з магазину, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , спричинивши Литовці Яні Олегівні, матеріальні збитки. На підставі вищевикладеного, органом досудового розслідування 14.06.2018 року відкрито кримінальне провадження № 12018110070000280.
Як зазначає відповідач в наданих в ході розгляду спору поясненнях, викрадення кавоварки сталось не з її вини, нею вжито всіх необхідних заходів щодо розшуку кавоварки, а саме звернення до правоохоронних органів, тому відсутні підстави для стягнення вартості втраченого майна та застосування відповідальності у вигляді пені.
Позивач, в свою чергу, наголошує, що ризик випадкового пошкодження чи знищення майна після підписами Акта приймання-передачі несе суборендар відповідачка, яка не позбавлена права захищати свої права як потерпілої особи у вказаному вище кримінальному провадженні або як цивільний позивач, проте у взаємновідносинах з позивачем ФОП Литовка Я.О. є такою, що порушила умови Договору щодо збереження переданого в користування майна та повернення кавового апарату після розірвання Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 оскаржується відповідачем в частині стягнення 35 000,00 грн вартості майна та    100940,45 грн пені, а тому враховуючи вимоги ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.
Рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню виходячи з наступних підстав.

У ч.ч 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК, зокрема з договорів та інших правочинів.
У ч. 1 ст. 626 ЦК передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять  умови  (пункти),  визначені  на розсуд сторін і погоджені ними, та  умови,  які є обов`язковими  відповідно до актів цивільного  законодавства  (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому положення ч. 7 ст. 193 ГК і ст. 525 ЦК встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 180 ГК, якою визначено істотні умови господарського договору,  зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або  припинення господарських зобов`язань, як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.
Цивільні права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору суборенди №№453853 від 07.06.2018, який за своєю правовою природою є господарським договором суборенди (піднайму).
Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення вартості втраченого майна, а також застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.
Позивач та відповідач є фізичними особами - підприємцями, отже, вони є учасниками господарських відносин, які регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Господарським кодексом України.
Відповідно до положень ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 774 ЦК України    передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Положеннями ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Умовами укладеного між сторонами договору (пункту 1.4) передбачено, що відповідач несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання орендодавця та зобов`язаний відшкодувати позивачу будь-які збитки у повному обсязі, пов`язані з таким пошкодженням та/або втратою обладнання.
У той же час, у пункті 4.1 договору сторони домовились, що у випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в додатку №2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожний день затримки розрахунку.
Отже, у зв`язку з втратою обладнання у позивача (орендодавця) відповідно до умов п. 1.4. та 4.1. Договору виникло право відшкодування повної вартості обладнання, позаяк сторонами погоджено, що суборендар несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання орендодавця.

З огляду на положення п. 4.1. Договору суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що Договором встановлений 14-дений строк виконання зобов`язання відповідача щодо відшкодування позивачу вартості обладнання (кавоварки).
Як зазначає позивач у поданій ним позовній заяві, що згідно інформації, яка надійшла до орендодавця, суборендар, 13.06.2018 року звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо останнього кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме, що в період з 22 години 30 хвилин 12.06.2018 року по 03 годин 21 хвилину 13.06.2018 року невстановлена особа здійснила крадіжку кавового апарату Bianchi Gaia Style та грошових коштів у сумі 200 гривень з магазину, який розташований за адресою: Київська область, смт. Баришівка, вул. Софіївська, 34/21, спричинивши Литовці Яні Олегівні , матеріальні збитки. На підставі вищевикладеного, органом досудового розслідування 14.06.2018 року відкрито кримінальне провадження № 12018110070000280.
У підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.06.2018. 
Враховуючи  вище наведені  обставини та положення п. 4.1. Договору, суд апеляційної інстанції погоджується із доводами скаржника про те, що встановлений 14-дений строк виконання зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу вартість обладнання (кавоварки), що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в додатку №2, який обчисляється після втрати обладнання (кавоварки) відповідач повинен був сплатити 26.06.2018 (останній день, коли зобов`язання мало бути виконано), і, відповідно, з  27.06.2018  відбулося порушення прав орендодавця.
З матеріалів справи судом  апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем подано заяву про застосування позовної давності. В обґрунтування заяви відповідач зазначає, що 27.06.2018 відбулося порушення прав орендодавця, таким чином строк загальної позовної давності у спірних правовідносинах закінчився 27.06.2021.
Аналогічні доводи викладено відповідачем і в апеляційній скарзі.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовну давність визначено, як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.
Відповідно до статті 257 ЦК України,  загальна позовна давність  встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (статті 267 ЦК України).
ФОП Зуза О.В звернувся з позовом  до відповідача 24.12.2021.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12.03.2020 до 31.12.2022 на всій території України.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК Українидоповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину".
Зазначений Закон України набрав чинності 02.04.2020, а ФОП Зуза О.В.  звернувся з позовом  до ФОП Литовки Я.О. 24.12.2021.
З огляду на викладене, слід дійти висновку, що при зверненні до суду ФОП                 Зузою О.В. не було пропущено позовну давність.
Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
  Відповідно до  ст. 610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1  ст. 612 ЦК України).
З огляду на положення п. 4.1. Договору,  місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про те, що відповідач порушив умови Договору, своєчасно не повернувши обладнання позивачу та не відшкодувавши його вартість, у зв`язку з чим наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 35 000,00 грн вартості неповернутого кавового автомату.    
Крім суми основного боргу, у зв`язку з простроченням сплати вартості обладнання позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі    10  940,95   грн на підставі  положень п.п. 4.1. та 4.4. Договору.
Відповідно до  ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання    (ст. 549 ЦК України).
Згідно з ч. 2  ст. 343 ГК України  платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ч. 6  ст. 232 ГК України  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Як вже було зазначено у п. 4.1. Договору у випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної в додатку №2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожний день затримки розрахунку.
Також позивачем було нараховано пеню у відповідності до п. 4.4. Договору, за умовами якого у разі неповернення обладнання після 10 календарних днів з моменту закінчення або розірвання Договору, суборендар сплачує протягом 10 (десяти) банківських днів вартість обладнання та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки розрахунку.
Таким чином, позивач просить двічі стягнути пеню за одне й те саме порушення зобов`язання.
Відповідно до  статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, одночасне стягнення пені, нарахованої за кожен день прострочення відповідно до положень п. 4.1. Договору  та п. 4.4. Договору  є подвійним стягненням за несвоєчасне виконання зобов`язання відповідача, що не узгоджується з приписами  ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
З огляду на вказане суд апеляційної інстанції відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені на підставі п. 4.4. Договору у загальному розмірі 4  673,55 грн.
Однак, наведене не було враховано місцевим господарським судом.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 6  267,40 грн з період з 27.06.2018 по 27.12.2018, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такий розрахунок є арифметично вірним та обґрунтованим.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині пені, а саме у розмір 6  267,40 грн.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених  відповідачем в апеляційній скарзі
Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Згідно з п.п. 1, 2 , 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. (або) резолютивної частини; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності та наявні у справі матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги  підлягають частковому задоволенню.
Таким чином, враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог   прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції помилково визнав встановленими недоведені обставини справи та зробив висновки, які не відповідають обставинами справи, а також неправильно застосував норми матеріального права, що згідно з п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України   є підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю та ухвалення в апеляційному порядку нового  про часткове задоволення позову.
Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Розподіл судових витрат
Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 14  ст. 129 ГПК України визначено,  якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відтак, судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2  039,14 грн  покладається на відповідача та судовий збір з подання апеляційної скарги у розмірі 3  058,71 грн судом покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 змінити, виклавши його в наступній редакції:
« 1. Позов Фізичної особи-підприємеця Зузи Олександр Володимировича задовольнити частково.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Зузи Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 код РНОКПП НОМЕР_2 ) 35  000 (тридцять п`ять тисяч) грн 00 коп. вартості втраченого майна (кавоварки Bianchi Gaia Style (інвентарний номер 453853),  6  267 (шість тисяч двісті шістдесят сім) грн 40 коп  неустойки, 2  039 (дві тисячі тридцять дев`ять) грн 14 коп витрат по сплаті судового збору.
3. В іншій частині позову відмовити.».
3. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 25.08.2022 у справі №911/45/22 залишити без змін.
4. Стягнути Зузи Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 код РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь  Фізичної особи-підприємця Литовки Яни Олегівни ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 )  3  058 (три тисячі п`ятдесят вісім) грн 71 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
6. Справу  №911/45/22 повернути до Господарського суду Київської області.
8. Доручити Господарському суду Київської області у порядку ст. 327 Господарського процесуального кодексу України видати відповідні накази.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                      Т.І. Разіна 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала