ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року 
м. Київ
справа №640/3113/22
адміністративне провадження № К/990/31476/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Єресько Л.О., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №640/3113/22
за позовом Головного управління ДПС у місті Києві 
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 
про скасування постанови про накладення штрафу,
за  касаційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року (головуючий суддя: Степанюк А.Г., судді: Бужак Н.П., Кобаль М.І.).

УСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Головне управління ДПС у місті Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом, у якому просило скасувати постанову про накладення штрафу від 10 грудня 2021 року ВП №61479319.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року повернуто позову заяву позивачеві на підставі частини третьої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»). 
Одночасно, указаною ухвалою суд визнав зловживанням позивачем процесуальними правами та такими, що суперечать завданням адміністративного судочинства умисні дії щодо реалізації права на звернення до суду без сплати судового збору, а також наклав штраф на позивача у розмірі: 3000 грн за систематичне зловживання процесуальними правами, систематичне невиконання процесуальних обов`язків та перешкоджання у зв`язку з цим здійсненню правосуддя.
Не погоджуючись із указаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу на неї.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишено без руху з огляду на несплату скаржником судового збору, а також зважаючи на визнання судом неповажними причини пропуску скаржником процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у відкритті апеляційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у місті Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року було відмовлено. Одночасно, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали окружного суду.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, Головне управління ДПС у місті Києві звернулось із касаційною скаргою на неї до Верховного Суду.
У поданій касаційній скарзі Головне управління ДПС у місті Києві просить скасувати оскаржуване судове рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) свого відзиву на касаційну скаргу не подав, копію ухвали про відкриття касаційного провадження отримав через підсистему Електронний суд 10 січня 2023 року.
ІІ. Мотиви Верховного Суду
Верховний Суд, переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів скарги Головного управління ДПС у місті Києві про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
В контексті порушеного питання Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до положень статті 251 КАС України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про повернення позовної заяви Окружний адміністративний суд міста Києва постановив 27 січня 2022 року.
З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію ухвали окружного суду скаржник отримав 1 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 19).
Апеляційну скаргу на указану ухвалу окружного суду Головне управління ДПС у місті Києві направило засобами поштового зв`язку 12 вересня 2022 року (т. 2 а.с. 12), а суд апеляційної інстанції її отримав 15 вересня 2022 року (т. 2 а.с. 1).
Зі змісті апеляційної скарги вбачається, що скаржник одночасно просив суд поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року. 
Це клопотання скаржник обґрунтував тим, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин. Поважність цих причин скаржник обстоює за декількома факторами: по-перше, ускладненням організації роботи скаржника з огляду на коронавірусну хворобу; по-друге, ускладненням процесу роботу, пов`язаного з переїздом юридичного управління з вулиці Шолуденка 33/19 до будівлі по вулиці Шолуденка 31 ; по-третє, впливом на організацію роботи працівників факту передачі будівлі по вулиці Шолуденка 31 до сфери управління Бюро економічної безпеки; по-четверте, військовою агресією Російської Федерації проти України і запровадження у зв`язку із цим в країні воєнного стану.
Оцінивши указані фактори крізь призму поважності причин пропуску скаржником процесуальних строків звернення до суду із апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції визнав їх неповажними й запропонував скаржникові, серед іншого, зазначити інші причини шляхом подання відповідного клопотання.
Відповідно до процитованих норм процесуального Закону строк на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції законодавець обмежим строком до п`ятнадцяти днів з дня вручення скаржникові відповідної ухвали суду (пункт 2 частини другої статті 295 КАС України).
В оскаржуваній ухвалі суд апеляційної інстанції зазначив, що скаржник отримав ухвалу окружного суду в електронному кабінеті 26 лютого 2022 року. А тому дійшов висновку, що останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції було 14 березня 2022 року. 
Проте, матеріалами справи підтверджено, що ухвалу окружного суду, якою суд повернув позовну заяву Головного управління ДПС у місті Києві, скаржник отримав 1 лютого 2022 року. Це вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 19). Тож, кінцевим строком на оскарження цієї ухвали Верховний Суд вважає 16 лютого 2022 року.
Одночасно із цим, матеріалами справи підтверджено і встановлено апеляційним судом, що апеляційну скаргу Головне управління ДПС у місті Києві направило до суду апеляційної інстанції 12 вересня 2022 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.
Варто звернути увагу, що пропущений скаржником строк складає більше ніж 7 місяців.
Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Отже, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.
Суд поновлює або продовжує процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку (поважність причин повинен доводити скаржник).
Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин.
Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Перш за все слід відзначити, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що організаційні складнощі в роботі суб`єкта владних повноважень не можуть слугувати поважними причинами пропуску ним процесуального строку, зокрема, на звернення із апеляційною скаргою на судове рішення.
Так, Верховний Суд у своїх постановах зауважував, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги (постанови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року у справі №560/403/22, від 22 грудня 2022 року у справі №380/19423/21, від 22 грудня 2022 року у справі №640/21194/21 та інші).
Тож, Верховний Суд відхиляє доводи скаржника стосовно ускладнення організації його роботи, яку спричинив переїзд до іншої адміністративної будівлі та перехід цієї будівлі на баланс іншого державного органу в контексті поважності причин пропуску скаржником процесуального строку.
До того ж, покликання на процесуальні складнощі, спричинені коронавірусною хворобою в контексті поважності причин пропуску процесуального строку в межах цієї справи, Верховний Суд також вважає безпідставними.
Так, 17 липня 2020 року набрав чинності Закон України від 18 червня 2020 року №731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень якого встановлено, зокрема, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Одночасно, пунктом 3 зазначеного Закону пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в такій редакції: «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
Проте, запроваджений цим Законом механізм поновлення строку може бути реалізований виключно за умови, якщо особа, яка оскаржує судове рішення, доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії була пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Повертаючись до обставин цієї справи, Суд констатує, що мотиви клопотання апелянта про поновлення процесуального строку (як і матеріали цієї справи в цілому) не містить доводів та обґрунтувань, підтверджених належними доказами щодо хвороби уповноважених працівників позивача на коронавірусну інфекцію (COVID-19) та перебування їх на самоізоляції, щоб могло спричинити неможливість подання відповідної скарги у процесуальний строк.
Поряд із цим, КАС України передбає можливість подання апеляційної скарги до адміністративного суду як у письмовій, так і в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. До того ж, позивач не був позбавлений можливості звернутися за правовою допомогою з метою захисту його порушених прав у суді.
Стосовно останньої частини аргументів скаржника у спірному питанні, які пов`язані із введенням в країні воєнного стану, Суд зазначає про таке.
Варто зауважити, що після затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, будь-яких змін в аспекті перебігу процесуальних строків на апеляційне оскарження судових рішень, та їх обчислення до КАС України не вносилось.
Варто також звернути увагу, що зазначеним Указом введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який триває і наразі. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Верховний Суд наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Враховуючи те, що останній день перебігу процесуального строку на подання апеляційної скарги (16 лютого 2022 року) припав на період до повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, Суд вважає безпідставними покликання скаржника на указану обставину як на причину пропуску ним процесуального строку на подання апеляційної скарги.
До того ж, Верховний Суд наголошує, що покликання лише на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги для органу державної влади без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на неможливість подання апеляційної скарги, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на її подання.
Тож, і у цьому контексті, введення в країні воєнного стану не може слугувати поважною причиною пропуску скаржником процесуального строку крізь призву фактичних обставин цієї справи.
Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали скористатись правом на звернення з апеляційною скаргою у межах визначеного КАС України строку, Головне управління ДПС у місті Києві не зазначає та не надає.
Отже, наведені відповідачем обставини, якими обґрунтовано поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 січня 2022 року, не пов`язані з об`єктивними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо неповажності наведених скаржником причин та відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції постановлено законну і обґрунтовану ухвалу, з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року у справі №640/3113/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

……………………………………

……………………………………

……………………………………

Н.М. Мартинюк
Л.О. Єресько
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді  Верховного Суду