КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 369/2834/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7467/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Янченко А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
02 травня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Зараз-5» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Зараз-5» на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2023 року, 
 
встановив:
у лютому 2023 року заявник звернувся до суду із заявою, у якій просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з теплопостачання в розмірі 51 369 грн. 81 коп. та судовий збір. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2023 року у видачі судового наказу було відмовлено.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, заявник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.
Частиною 2 ст. 367 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заява була подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, а саме заявником не було надано копії договору, за яким пред`явлено вимоги. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
У своїй апеляційній скарзі заявник посилався на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Вказані доводи заявника є безпідставними та не спростовують висновків суду.
Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені у ст. 163 ЦПК України.
Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Частиною 3 ст. 163 ЦПК України визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. 
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
При зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу заявником було надано до суду копію Індивідуального договору приєднання №14-Б про надання послуги з постачання теплової енергії, який не містить даних та підпису   ОСОБА_1 , а тому не підтверджують виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Посилання апелянта на те, що акцептування договору боржником відбулось за фактом надання послуги з постачання теплової енергії, а відсутність договору не є підставою для звільнення споживача від обов`язку сплати за отримані послуги також не може бути підставою для скасування ухвали, оскільки заявник не позбавлений права звернутись з відповідними вимогами до суду в порядку позовного провадження.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
За таких обставин суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Таким чином, судом першої інстанції було правильно застосовано норми процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 382 ЦПК України, суд 
 
постановив:
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Зараз-5» залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 березня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
 
Головуючий
 
Судді