ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 р.	Справа № 520/8089/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Токар А.В., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 р. (ухвалене  суддею Григоровим Д.В.,  повний текст якого складено 19.12.2022 р.) по справі № 520/8089/22
          за позовом          Приватного підприємства «НТЛ»  
          до           Львівської митниці                  
          про визнання дій протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "НТЛ" звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України № UA 209000/2022/000037/2 від 08.07.2022 р.;  визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209150/2022/000100 від 05.07.2022 р.; визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці Державної митної служби України №UA209000/2022/000038/2 від 08.07.2022 р.; визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України № UA209150/2022/000101 від 05.07.2022 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 р. та прийняти рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Позивач подав до суду апеляційної інстанції  письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судовому засіданні  представник апелянта підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
У судовому засідання  представник позивача  проти  задоволення  апеляційної скарги заперечувала. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що 20.09.2021 р.  між ПП «НТЛ» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) було укладено договір (контракт) № 20/09-2021, відповідно  до п.1.1. вказаного договору продавець зобов`язується  поставити частини і комплектуючі велосипеда, далі по тексту товар, а  покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті.
Товариством  оформлено  інвойс №21ZMT221884-1 від 30.12.2021 р. на загальну суму 27729,63 доларів США. Умовами оплати було визначено постоплату, а саме: оплата за товар проводиться протягом 120 днів після того як контейнер прибуде в пункт призначення.
Декларантом  подано до митного оформлення митну декларацію № UA 209150/2022/009680 від 08.07.2022 р., в якій  митну вартість товару розраховано за першим методом - за ціною товару, а саме: частини велосипедів передні вилки зі сталі, відомості про вартість - 1215105,16 грн. з транспортними витратами. Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість товару - 1215105,16 грн.
На підтвердження митної вартості товару, позивач надав до Львівської митниці наступні документи: декларацію митної вартості ІМ № UA 209150/2022/009680 від 08.07.2022 р.;  контракт № 20/09-2021 від 20.09.2021 р. ПП «НТЛ» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай);  інвойс №21ZMT221884-1 від 30.12.2021 р. на загальну суму 27729,63 доларів США;  пакувальний лист № 21ZMT221884-1 PL від 30.12.2021  р. до інвойсу № 21ZMT221884-1 від 30.12.2021 р.; копію договору № 231221-148 від 23.12.2021 р.  транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістікс» та ПП «НТЛ»; копію договору на комплексне логістичне обслуговування №0502L від 02.05.2022 р. ТОВ «Катарівер» та ПП «НТЛ»; копію договору № 231221-40 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 23.12.2021 р. з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» і ПП «НТЛ»; рахунок на оплату № 858 від 28.03.2022 р. ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по двом контейнерам:, MSMU5687160; рахунок на оплату № 440 від 04.07.2022 р. ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» щодо надання транспортно-eкспедиторських послуг за межами України щодо 2-х контейнерів:, MSMU5687160; рахунок на оплату ТОВ «Катарівер» № 335 від 04.07.2022 р. за транспортні послуги за маршрутом: Гдиня (Польща) - м/п Ягодин (Україна) а/м НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; довідку про транспортні витрати ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч Ді» № 0407-1 від 04.07.2022 р. щодо 2-х контейнерів:т MSDU8802050, MSMU5687160; довідку № 2803-1 від 28.03.2022 р. про транспортні витрати ТОВ «Хіллдом Логісткс» щодо 2-х контейнерів :, MSMU5687160; довідку №0407L/4 від 04.07.2022 р. про транспортні витрати ТОВ «Катарівер» - витрати з перевезення вантажу автомобілем НОМЕР_3 / НОМЕР_4  від Гдиня(Польща) - до кордону України м\п Ягодин (Україна); коносамент (Bill of lading) № MEDUTD630942 від 09.01.2022   р.; коносамент (Bill of lading) № XM22010622 від 09.01.2022 р.; автотранспортну накладну (Road consignment note) від 30.06.2022 р.; лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD про вміст контейнеру MSDU8802050; договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 ; копію митної декларації країни відправлення № 021720220000005338 від 05.01.2022; сертифікат CCPIT № 224400B0/010268 від 19.04.2022, виданий ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові. 
За результатами розгляду декларації митної вартості Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000037/2 від 08.07.2022 р.  за резервним методом відповідно до   ст. 64 Митного  кодексу України, оскільки  надані декларантом під час митного оформлення товару документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, декларанта зобов`язано  виставлена надати додаткові документи, на підставі яких митна вартість буде визнана.
Декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 Митного кодексу  України.
Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору (контракту) № 20/09-2021  позивачем  оформлений інвойс №21ZMT221883-1 від 30.12.2021 р. на загальну суму 26001,01 доларів США. Умовами оплати було визначено постоплату, а саме: оплата за товар проводиться протягом 120 днів після того як контейнер прибуде в пункт призначення.
Декларантом подано до митного оформлення митну декларацію № UA 209150/2022/009713 від 09.07.2022 р., згідно якої митну вартість розраховано за першим методом - за ціною контракту щодо товару : частини велосипедів шайби без резьби з алюмінію, кріпильні вироби з пластику, світловідбивачі, болти з шестигранною головкою, гвинти з круглою головкою, гайки, шайби без резьби зі сталі, багажник, частини гальмівної системи, порожні трубки пластикові, передні вилки зі сталі, вилки. Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість товару: 1164 534,55 грн.
На підтвердження митної вартості товару позивачем подано до Львівської митниці документи: декларацію митної вартості ІМ № UA 209150/2022/009713 від 09.07.2022 р.; контракт № 20/09-2021 від 20.09.2021 р. між ПП «НТЛ» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай); інвойс №21ZMT221883-1 від 30.12.2021 р. на загальну суму 26001,01 доларів США; пакувальний лист №21ZMT221883-1 PL від 30.12.2021 р. до інвойсу №21ZMT221883-1 від 30.12.2021 р.; копію договору № 231221-148 від 23.12.2021 р. транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістікс» та ПП «НТЛ»; копію договору на комплексне логістичне обслуговування № 0502L від 02.05.2022 р. ТОВ «Катарівер» та ПП «НТЛ»; копію договору № 231221-40 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 23.12.2021 р. з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» і ПП «НТЛ»; рахунок на оплату № 858 від 28.03.2022 р. ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по двом контейнерам MSDU8802050, MSMU5687160; рахунок на оплату № 440 від 04 липня 2022 року ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» щодо надання транспортно-експедиторських послуг за межами України по 2-м контейнерам MSDU8802050, MSMU5687160; рахунок на оплату ТОВ «Катарівер» №333 від 4 липня 2022 року транспортні послуги за маршрутом: Гдиня(Польща)- м/п Ягодин (Україна) а/м НОМЕР_3 / НОМЕР_4 ; довідку про транспортні витрати ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» № 0407-1 від 04.07.2022 р. 2 контейнерів MSDU8802050, MSMU5687160; довідку №2803-1 від 28 березня 2022 року про транспортні витрати ТОВ «Хіллдом Логісткс» по 2 контейнерам MSDU8802050, MSMU5687160; довідку №0407L/2 від 04.07.2022 р. про транспортні витрати ТОВ «Катарівер» витрати з перевезення вантажу автомобілем а/м НОМЕР_3 / НОМЕР_4 від Гдиня (Польща) - до кордону України м\п Ягодин (Україна); коносамент (Bill of lading) № MEDUTD630942 від 09.01.2022; коносамент (Bill of lading) № XM22010622 від 09.01.2022 р.; автотранспортну накладну (Road consignment note) від 30.06.2022 р.; лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD про вміст Контейнеру MSMU5687160; договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_2 ; копію митної декларації країни відправлення № 021720220000005338 від 05.01.2022  р.; сертифікат CCPIT № 224400B0/010267 від 19.04.2022 р., виданий ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові. 
Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/000038/2 від 08.07.2022 р. за резервним методом відповідно до положень ст. 64 Митного кодексу  України, оскільки  надані декларантом під час митного оформлення товару документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, декларанта зобов`язано  виставлена надати додаткові документи, на підставі яких митна вартість буде визнана.
Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів  та картки  відмови необґрунтовані та прийняті з порушенням  вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим  підлягають скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257Митного кодексу України).
Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами  1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Судовим розглядом,  підставою для прийняття оскаржених рішень митний орган вказав, що виробником декларованого товару - FREE TRADE SERVICE CO на своєму сайті не вказано, що він є виробником (здійснює постачання) для Приватного підприємства «НТЛ»; на документі, що засвідчує дійсність та відповідність Інвойсу в Китайській Народній Республіці за сертифікатами CCPIT № 224400B0/010268 та CCPIT № 224400B0/010267 від 19.04.2022 р. міститься назва «Guangzhou Yijia Supply Chain Co,. LTD», з яким у позивача відсутні відносини; не  зрозумілі причини, через які контейнер, в якому транспортувався декларований товар зупинився в порту Tekirdag (Туреччина); не є зрозумілим, чому номер 177GBBKKXPQE20161 вказаний в одній із граф митної декларації країни відправлення (КНР); наданий декларантом висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією не може бути належним доказом підтвердження ціни товару, з огляду на відсутність в умовах контракту визначення такого способу ціни товару; наданий декларантом висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією не може бути належним доказом підтвердження ціни товару, з огляду на відсутність в умовах контракту визначення такого способу ціни товару, а також з урахуванням технічних недоліків звіту, які мали місце на думку митного органу; рахунок на оплату від 28.03.2022 р. № 858" вже подавався до митного оформлення та містив інформацію про вартість морського фрахту з порту Ксинганг (Китай) до порту Tekirdag (Туреччина) в сумі 295474 грн., новий рахунок дублює всю інформацію з попереднього (включно з вартістю фрахту), однак вказано маршрут Ксинганг (Китай) Гдиня (Польща). Таким чином, за твердженням відповідача, у документі було змінено маршрут, однак вартість перевезення залишилася незмінною, а на момент видання документу 28.03.2022 р., контейнер перебував у порту Текірдаґ і був завантажений на борт судна, що прямувало до Ґдині, лише через півтора місяці.
Крім того, вказано, що джерелом інформації для вказаних рішень є наявна в митному органі інформація  за фактами митних оформлень Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України  митних декларацій № UA205140/2022/39513  від 06.06.2022 р. 
Відповідно до  п.п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу  України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Крім того, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 р. № 598).
   Тобто вимоги вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів. Крім того, згідно Правил, митний орган повинен був зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувались ним при коригуванні митної вартості за резервним методом.
Аналогічний висновок щодо застосування норм  матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Митного Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, текст оскаржених рішень про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідачем зазначено лише номер та дату митної декларації, які стали джерелом інформації для коригування митної вартості та не зазначено докладної, інформації, та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.
Суд апеляційної інстанції  зазначає, що у спірних правовідносинах митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Проте, митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості  зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за  резервним методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального  права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 р. у справі № 2040/6019/18.
Згідно із ч. 2  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що  надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваних рішеннях не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості. Крім того, декларантом надавалися додаткові документи, за  запитами  митного органу.
Із врахуванням  вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду  першої інстанції, що оскаржувані рішення  та картки відмови  необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню. 
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі       Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 р.  без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.  77,  243,  308,  316,  322,  325,  326,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2022 р. по справі № 520/8089/22  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України . 

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  26.06.2023 року