ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року	Львів	Справа № 161/16643/22 пров. № А/857/3948/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                 Ільчишин Н. В.,
з участю секретаря судового засідання                Петрунів В. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2023 року (ухвалене у місті Луцьку суддею Кихтюком Р. М.; повний текст рішення виготовлено 27 січня 2023 року) в справі № 161/16643/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

                                                      В С Т А Н О В И В :

25 листопада 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автономному режимі, серії DMV №2217368 від 05.08.2022, а провадження в адміністративній справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення інспектором з паркування не було наведено доказів, на яких ґрунтується її висновок про вчинення нею адміністративного правопорушення.
Зокрема, зазначала, що у вказаний в постанові час транспортним засобом керувала не вона, а її брат ОСОБА_2 . Також, постанова в справі про адміністративне правопорушення не вручалась ні їй, ні її брату. Наведене, а також те, що не було дотримано порядку розгляду справи, свідчить про неправомірність адміністративного стягнення, що є безумовною підставою для задоволення позову та скасування оспорюваної постанови відповідача.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте за невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та у зв`язку з порушенням норм процесуального права, а також неправильним застосуванням норм матеріального права. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви. Також суд першої інстанції застосував положення частини першої статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), які не підлягали застосуванню та не застосовано норми Конституції України та КУпАП, які необхідно було застосувати. Зокрема, зазначає, що юридична відповідальність за вчинене правопорушення прив`язана не до майна і його власника, а до конкретної фізичної особи, яка керувала транспортним засобом під час здійснення конкретного правопорушення.  

Представник Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначила, що вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вказує, що факт вчинення позивачем правопорушення зафіксовано належними та допустимими доказами. При цьому було дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а копія оскаржуваної постанови була надіслана позивачу рекомендованим листом з повідомленням, проте повернулася до адресанта без вручення, за закінченням терміну зберігання.
Оскаржувану постанову було прийнято інспектором з паркування правомірно, за результатами повного і всебічного розгляду матеріалів, з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, неупереджено, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, з урахуванням          вимог чинного законодавства.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із постанови серії DMV № 2217368 від 05.08.2022, винесеної інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради видно, що 04.08.2022 о 13.33 год. у м. Луцьку на вул. Сенаторки Левчанівської, 9, особа, яка керувала автомобілем (водій) «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , порушила вимогу дорожнього знака, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та частиною першою статті 122 КУпАП, за що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а. с. 11).

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржила її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, повністю доведена.
Доказів, які б спростовували факт вчинення правопорушення, судом не здобуто і позивачем не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є вірними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 291 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 152-1 цього кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.02.2019 за № 103-1 Департамент муніципальної варти наділений повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух».
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до цього Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі – ПДР України). 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 цього Закону).
Також частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасників дорожнього руху зобов`язано знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно з пунктом 8.4 «в» ПДР України  заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено», який забороняє зупинку та стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Відповідно до ПДР України дія знака 3.34 поширюється на той бік дороги, на якому такий встановлений. Зона дії знака 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення вимог дорожніх знаків, а також порушення правил зупинки, стоянки тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Процедура розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), визначена статтею 279-1 КУпАП, за приписами якої у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Як встановлено в ході судового розгляду справи, 04.08.2022 о 13 год. 33 хв. у м. Луцьку на вул. Сенаторки Левчанівської, 9, інспектор з паркування відповідача в ході виконання своїх посадових обов`язків виявила, що особа, яка керувала автомобілем (водій) «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила вимоги пункту 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, за що відповідальність передбачена частиною першою статті 122 КУпАП.
Вказане правопорушення було зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) на спецзасіб марки Samsung SM-A307FN/DS; фотофіксація долучена до матеріалів справи.

На місці вчинення правопорушення інспектором було згенеровано повідомлення серії DМV № 2217368 про притягнення до адміністративної відповідальності, яке було залишено під склоочисником на лобовому склі транспортного засобу відповідно до приписів статті 279-1 КУпАП.
Вказане повідомлення містило усі необхідні відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 КУпАП, а також вказано, що 05.08.2022 о 09.00 відбудеться розгляд справи уповноваженою особою/інспектором (інспектором з паркування) департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.

Позаяк до Департаменту муніципальної варти від відповідальної особи не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, на розгляд справи така особа, чи особа яка керувала транспортним засобом, 05.08.2022 о 09:00, як зазначено в повідомленні, не з`явилася, інспектор з паркування Департаменту муніципальної варти Пліско Д. Т. розглянула матеріали справи та, з урахуванням вимог чинного законодавства 05 серпня 2022 року прийняла постанову серії DMV № 2217368, якою на позивача, як відповідальну особу, за якою зареєстровано транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Власника автомобіля було визначено відповідно до інформації з Національної Автоматизованої Інформаційної Системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДР ТЗ).

За приписами статті 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстрований транспортний засіб. Відповідальні особи встановлюються згідно Національної автоматизованої інформаційної системи Єдиного державного реєстру транспортних засобів. 

При цьому, статтею 279-3 КУпАП визначені випадки звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).
Зокрема, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Проте, у визначений цією статтею строк жодна із вказаних видів заяв до відповідача не надходила.

За таких обставин, при тому, що позивач не оспорює самого факту зупинки належного їй транспортного засобу -  автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», підстави для скасування постанови інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії DMV № 2217368 від 05.08.2022, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн відповідно до частини першої статті 122 КУпАП за порушення вимог дорожнього знака - здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знака 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушено вимоги п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України, відсутні.

З приводу покликань апелянта на те, що її було притягнуто до відповідальності за відсутності вини у вчиненому правопорушенні, колегія суддів зауважує, що стаття 14-2 була внесена до КУпАП Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», який передбачає створення законодавчого механізму невідворотності відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів шляхом введення фото-, відеофіксації правопорушень та дає змогу в спрощеному режимі притягати до адміністративної відповідальності фізичних осіб та юридичних осіб, за якими зареєстровано транспортні засоби.

Крім того, колегія суддів зауважує, що вказана норма є чинною та її не визнано неконституційною.

Щодо покликань апелянта на порушення процедури притягнення її до адміністративної відповідальності та не надсилання їй копії оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає, що частина п`ята статті 279-1 КУпАП, про що зазначено вище, дозволяє виносити таку постанову без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при тому, що в повідомленні, яке було залишене на лобовому склі автомобіля позивача під склоочисником, було вказано дату розгляду вказаної справи.

Також в ході судового розгляду було встановлено, що вказана постанова надсилалася позивачу на адресу, яка зазначена в базі ЕДР ТЗ, що підтверджено витягом з трекінг сервісу АТ «Укрпошта» за № 0600219776265 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ф. 119.
Згідно з довідкою про причини повернення ф. 20 та конверта про відправку відправлення повернулося у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП підтверджується наявними доказами.
Доказів, які б спростовували факт вчинення правопорушення судом не здобуто і позивачем не надано.

За таких обставин колегія суддів дійшов переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   
Керуючись ст. ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 січня 2023 року в адміністративній справі № 161/16643/22 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин	
Постанова складена у повному обсязі 08 травня 2023 року.