УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №279/1541/21 Головуючий у 1-й інст. Невмержицька О. А. 
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі 
цивільну справу №279/1541/21 за позовом  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Коростенської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Невмержицької О.А. в м.Коростені, 
в с т а н о в и в:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Коростенської територіальної громади в особі Коростенської міської ради Коростенського району Житомирської області. Просила встановити факт її проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 у період із 01 серпня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Із 01 серпня 2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала однієї сім`єю разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Вони із покійним вели спільне господарство, мали спільний побут, ставилися один до одного як члени сім`ї, мали взаємні права та обов`язки, як члени сім`ї. Після смерті ОСОБА_3 вона здійснила організаційні заходи, пов`язані з його похованням: забирала тіло, оформляла документи для поховання, здійснила придбання речей, необхідних для проведення ритуальних атрибутів. ОСОБА_3 за життя періодично хворів. Вона допомагала йому, здійснювала за ним догляд, допомагала звертатися до лікарів за медичною допомогою. У 2018 році вони разом із ОСОБА_3 здійснили невеликий ремонт у квартирі - встановили віконні конструкції. Також ОСОБА_3 матеріально допомагав її дочці ОСОБА_4 , постійно здійснюючи перекази коштів на банківську картку останньої. ОСОБА_3 довіряв їй (позивачу) правовстановлюючі документи на квартиру, оригінали яких знадяться у неї. Вона сплачувала за комунальні послуги та після смерті власника квартири продовжує здійснювати оплату. Вона звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , де їй роз`яснена необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає. Встановлення факту має для неї юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення її спадкових прав після смерті ОСОБА_3 . 

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що ОСОБА_3 не потребував стороннього догляду та матеріального забезпечення з її сторони, не перебував у безпорадному стані, хоча хворів, а тому медичних довідок про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані та здійснення за ним догляду бути не може. ОСОБА_3 помер раптово. Він був працездатним та працював охоронцем. Матеріальне забезпечення сім`ї здійснював ОСОБА_3 . Для набуття права на спадкування за четвертою чергою за законом (ст.1264 ЦК України) необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем та на час відкриття спадини має сплинути щонайменше п`ять років. Факт перебування спадкодавця у безпорадному стані та здійснення за ним догляду, матеріального забезпечення доводиться у справах про усунення спадкоємців від права на спадкування, а не у справах про встановлення факту проживання однією сім`єю. Суд першої інстанції ототожнив доведення фактів у справах про усунення спадкоємців від права на спадкування із справами про встановлення факту проживання однією сім`єю. При цьому, це різні категорії справ і в них потребують доведення різні факти. Крім того, відсутність інших спадкоємців за законом та за заповітом підтверджується: листом приватного нотаріуса Коростенського міського нотаріального округу від 23 січня 2020 року №64/01-16, відповідно до якого інші особи із заявами про прийняття спадщини не зверталися, та копією спадкової справи №157/2019, відповідно до якої інші спадкоємці, крім ОСОБА_1 , за оформленням спадкових прав не зверталися. Отже, на протязі більше двох років із часу відкриття спадщини до нотаріуса із заявами, окрім неї, ніхто не звертався. Також в матеріалах справи наявні копії документів, які підтверджують її спільне проживання із ОСОБА_3 , ведення ними спільного бюджету: спільне харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, що засвідчує реальність сімейних відносин із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Вона здійснювалася організаційні заходи, пов`язані з похованням спадкодавця, що підтверджується доказами, долученими до позовної заяви. Наполягає на тому, що довела спільне проживання із спадкодавцем, пов`язаність із ним до його смерті спільним побутом та наявність взаємних у них прав та обов`язків, тобто документально довела факт проживанням із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до його смерті, але суд першої інстанції надані докази дослідив неналежно та надав їм неправильну оцінку. Матеріальна допомога ОСОБА_3 її дочці підтверджує ставлення спадкодавця до неї та її дітей як до членів однієї сім`ї. 
Факт знаходження у неї оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру підтверджує довірливі відносини між ними як членами сім`ї. У неї ключі від квартири та сараю, де утримується домашня птиця. Квартира є єдиним житлом для неї, де вона продовжує проживати після смерті спадкодавця. 

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_1 спрямувала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому про причини неявки не повідомила. Одночасно зазначила, що апеляційну скаргу вона підтримує та просить її задовольнити, а клопотання про допит свідків відкликає. Відповідач про причини неявки свого представника суд також не повідомив. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року в справі №643/6799/17 виснувано, що «пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини».

У постанові Верховного Суду від 16 січня 2021 року в справі №643/4186/19 міститься висновок, що «згідно частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Отже для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів як: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та позивач (заявник) проживали однією сім`єю».

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 10 червня 2019 року серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 грудня 2005 року ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с.17).

Із листа виконкому Коростенської міської ради Житомирської області від 30 червня 2021 року №02-17/1694 убачається, що згідно з відомостей, які містяться в Реєстрі територіальної громади, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) інших зареєстрованих осіб разом із померлим за вказаною адресою не було (а.с.69). 

Із матеріалів спадкової справи №157/2019 слідує, що 29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.41). Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

Разом із тим, раніше ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний у 2012 році, що доведено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.49-52).

Отже, ті обставини, що після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулася своєчасно у продовж шести місяців лише позивач та із ОСОБА_3 на час його смерті ніхто зареєстрованим не був доводить беззаперечно лише одне, що за такої інформації справа наразі розглянута до належного відповідача, яким є орган місцевого самоврядування (територіальна громада).

Приватний нотаріус Коростенського міського нотаріального округу Івчук С.С. листом від 23 січня 2020 року №64/01-16 роз`яснив ОСОБА_1 , що у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджували б родинні стосунки між нею та ОСОБА_3 неможливо видати їй свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.26).

Встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 у період із 01 серпня 2012 року із спадкодавцем ОСОБА_3 , до дня смерті останнього, необхідно для набуття ОСОБА_1 статусу спадкоємця за четвертою чергою за законом, яка передбачена ст.1264 ЦК України.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 позивач долучила товарний чек від 10 червня 2019 року на купівлю необхідних речей для поховання, результати обстежень ОСОБА_3 , копію договору про купівлю вікон ОСОБА_3 , копії чеків про оплату комунальних послуг, здійснених ОСОБА_3 , виписку по рахунках ОСОБА_4 , а також письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наявні в матеріалах справи докази беззаперечно не підтверджують пов`язаність позивача спільним побутом із спадкодавцем, наявність спільних прав та обов`язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , оскільки надані докази підтверджують здійснення саме ОСОБА_3 до його смерті утримання свого нерухомого майна (квартири). Також ОСОБА_1 із 14 березня 2002 року зареєстрована за іншою адресою у квартирі АДРЕСА_3 . Отже, спадкодавець був зареєстрованим та проживав у квартирі №14 , а позивач зареєстрована у квартирі №11 цього ж будинку (сусіди по будинку), а тому суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що знаходження у одному житловому багатоквартирному будинку (підтримання сусідських, приятельських стосунків), здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому немайнових послуг (спілкування, поради та консультації, супровід до медичного закладу тощо) не є обов`язковою ознакою сім`ї, яка має бути пов`язана спільним побутом, а члени сім`ї мають взаємні права та обов`язки.

Та обставина, що після смерті ОСОБА_3 позивач здійснювала заходи щодо його поховання, за вищевказаних обставин беззаперечним підтвердженням проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_3 ще не є.

Наявність правовстановлюючих документів на квартиру у позивача пояснюється тим, що здійснюючи поховання небіжчика, позивач отримала доступ до його помешкання, у якому заходилися документи на квартиру. Доказів того, що за волевиявленням ОСОБА_3 позивач володіла документами на квартиру до його смерті матеріали справи не містять. 

Також позивачем у підтвердження своєї версії надані письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Статті 90-93 ЦПК України встановлюють спеціальний порядок допиту свідків, який передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права усім учасникам справи задати питання свідкам, а також законом передбачено обов`язкове попередження свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань.

Відповідно до частин другої та третьої ст.67 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за його викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд.

Надання показань свідками шляхом направлення суду письмових пояснень не можна вважати допустимим та достовірним доказом. Справжність підпису на письмових поясненнях не підтверджена у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно послався на відсутність медичних довідок про безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом також не змінюються висновків суду першої інстанції, враховуючи контекст такого посилання.

Сам по собі факт надходження коштів від спадкодавця на рахунки доньки позивача ще не є беззаперечним підтвердженням сімейних відносин ОСОБА_3 із ОСОБА_1 .

Із огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на переоцінці доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції у відповідності до норм ст.89 ЦПК України. Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на припущеннях.

При цьому апеляційний суд ураховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більш того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Харвісаар проти Фінляндії»).

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування або зміни відсутні.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: