СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року                 м. Харків                    Справа №  922/310/22

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.
за участі секретаря судового засідання  Андерс О.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (вх.№4598) про ухвалення додаткового рішення у справі     №922/310/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (вх.№1495 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2022 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М., повне додаткове рішення складено та підписано 05.12.2022) у справі №922/310/22
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001", м.Київ,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м.Харків,
про стягнення коштів у розмірі 194 358, 29 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", м. Харків,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001", м. Київ,
про стягнення коштів в розмірі 308 125, 82 грн,    

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Східного апеляційного господарського суду перебувала апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (вх.№1495 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2022 та на додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2022 у справі №922/310/22.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" задоволено частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 24.11.2022 у справі №922/310/22 скасовано та прийнято нове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” 162180,00 грн основного боргу, 20336,93 грн пені, 3732,36 грн 3% річних, 8109,00 грн інфляційних та 2915,37 грн витрат судового збору за подання позовної заяви.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” пеню у розмірі 24 568,77 грн та 368,53 грн судового збору за подання зустрічної позовної заяви.
В іншій частині зустрічного позову відмовлено.
Додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 02.12.2022 змінено. Викладено резолютивну частину додаткового рішення в наступній редакції:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19573,14 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” 10710,58 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 14263,81 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді апеляційної інстанції.
25.04.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" через підсистему “Електронний суд” надійшла заява (вх.№4598) про ухвалення додаткового рішення у справі  №922/310/22, в якій позивач за первісним позовом просить ухвалити додаткове рішення у справі № 922/310/22, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги даної заяви, заявник посилається на те, що за результатом розгляду справи, приймаючи постанову від 12.04.2023 у даній справі, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про перерозподіл судових витрат на правову допомогу надану позивачу за первісним позовом у суді першої інстанції - адвокатом Бічук О.Г. у розмірі 9000,00 грн.
09.05.2023 до суду від ТОВ “Торговий будинок “Новаагро” надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх.№5218), в якому товариство просить розгляд справи відкласти на іншу дату, посилаючись на те, що у представника позивача за зустрічним позовом адвоката Крайза О.І. запланована консультація клієнта по іншій судовій справі щодо кримінального провадження, у зв`язку з чим останній не може взяти участь у розгляді справи №922/310/22.
Учасники провадження у справі у судове засідання не прибули, про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином ухвалою суду 28.04.2023.    
Колегія суддів, розглянувши клопотання   ТОВ “Торговий будинок “Новаагро” (вх.№5218 від 09.05.2023) про відкладення розгляду справи, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на наступне.
Частиною 3 ст.244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/310/22 надійшла до суду апеляційної інстанції 25.04.2023, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 заяву ТОВ "ТАН-2001" про ухвалення додаткового рішення у справі     №922/310/22 залишено без руху, враховуючи відсутність доказів направлення копії заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро", ухвалою суду від 28.04.2023 розгляд заяви було призначено на 10.05.2023.
Суд зауважує, що  відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні  (ст.202 ГПК України).
Враховуючи законодавчо обмежені строки щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат, те, що явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, наявність у відповідача іншого представника- адвоката Чоломбитько Ю.О., яка мала можливість прийняти участь у даному судовому засіданні, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви відповідача за первісним позовом про відкладення розгляду справи.
Крім того, суд апеляційної інстанції враховує надання можливості ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, згідно поданої 28.04.2023 представником ТОВ “Торговий будинок “Новаагро” Крайзом О.І. заяви, яка була задоволена судом апеляційної інстанції. Таким чином представники ТОВ “Торговий будинок “Новаагро” мали можливість подати своє письмове ставлення щодо поданої заяви.
Колегія суддів, розглянувши подану ТОВ "ТАН-2001" заяву (вх.№4598 від 25.04.2023) про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №922/310/22, зазначає наступне. 
Відповідно до п.п.б) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Разом із тим, згідно із статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).
Водночас, за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі   № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" у позовній заяві зазначалось про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, зокрема на правову (правничу) допомогу складає 9000,00 грн.
Так, на підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги в суді першої інстанції, ТОВ "ТАН-2001" до матеріалів справи надало: витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги №25/ЮР від 23.11.2021, видатковий касовий ордер №31 від 09.12.2021, акт №1 від 09.12.2021, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю на ім`я Бічук Олександри Геннадіївни, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1204126 від 25.01.2022.
Так, як вбачається з матеріалів справи, 23.11.2021 між адвокатом Бічук Олександрою Геннадіївною та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (клієнт) було укладено договір про надання правової (правничої допомоги) №25/юр, згідно з яким клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу щодо представлення інтересів клієнта перед будь-якими третіми особами з метою захисту прав клієнта. 
З цією метою клієнт надає повноваження адвокату представляти його інтереси без будь-яких обмежень, зокрема, вести від імені клієнта справи та представляти інтереси клієнта у всіх судових установах України, з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу, третій та зацікавленій особі, скаржнику, заявнику, стягувачу або боржнику, тощо (п.1.2 договору).
Відповідно до п.1.3 договору сторони домовились, що всі дії, які вчиняє адвокат на виконання цього договору, вчиняються останнім самостійно, адвокат приймає рішення виходячи із своєї правової позиції з урахуванням інтересів клієнта та на підставі наявності у адвоката інформації.
На підставі договору про надання правової допомоги №25/юр від 23.11.2021 адвокатом Бічук О.Г. виписано ордер на надання правової (правничої) допомоги серія АІ №1204126 від 25.01.2022, за яким вона здійснювала представництво в суді першої інстанції.
09.12.2021 між сторонами підписано акт про надання послуг правової (правничої) допомоги, зі змісту якого вбачається, що адвокат надав, а клієнт отримав правову (правничу) допомогу згідно договору №25/юр від 23.11.2021 в частині претензійної та позовної роботи щодо стягнення заборгованості з "Торговий будинок "Новаагро" за договором поставки №33 від 15.02.2021 (за специфікацією №3):
-вивчення договірної та іншої документації, матеріалів справи;
-визначення з правовою позицією;
-складання претензійної документації (претензій, оформлення поштової документації тощо);
-складання та підготовка позовної заяви, комплектування позовної заяви, виготовлення копій для учасників процесу, відправка документації відповідачу, оформлення поштової документації тощо);
-надсилання позовної заяви до суду;
-подальше процесуальне супроводження справи у суді першої інстанції.
Відповідно до п.1 акту сторони погодили вартість наданих юридичних послуг в розмірі 9000,00 грн.
Згідно з п.2 акту клієнт підтверджує виконання адвокатом послуг з надання правової (правничої) допомоги, вказаних у п.1 цього акту 9000,00 грн.
Пунктом 3 акту визначено, що цей акт є підставою для розрахунку між сторонами.
Відповідно до видаткового касового ордера №31 від 09.12.2021 ТОВ "ТАН-2001" сплатило адвокату Бічук О.Г. 9000,00 грн за договором про надання прпавової (правничої) допомоги.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19, від 22.12.2022 у cправі № 904/4134/20).
Водночас, колегія суддів звертає увагу, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. 
Такі докази, відповідно до частини першої ст.86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
ТОВ "ТБ "Новаагро" заперечень щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції надано не було.
За таких обставин, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту надання адвокатом Бічук О.Г. професійної правничої допомоги в суді першої інстанції, те, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані лише з первісним позовом, що вбачається з акту №1 про надання правової (правничої) допомоги  від 09.12.2021, задоволення первісного позову у повному обсязі, приймаючи до уваги рівень складності, характер спору, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд апеляційної інстанції вважає, що заява ТОВ "ТАН-2001" про стягнення з  ТОВ "ТБ "Новаагро" 9000,00 грн судових витрат на правову допомогу підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись статтями 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАН-2001" (вх.№4598 від 25.04.2023) про ухвалення додаткового рішення у справі  №922/310/22 задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий будинок “Новаагро” (61002, Харківська обл., м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66; код ЄДРПОУ 39820081) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТАН-2001” (03186, м. Київ, вул. Антонова, буд. 5-Б, офіс 701; код ЄДРПОУ 31445756) 9000,00 грн витрат на правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

Повернути справу №922/310/22 до Господарського суду Харківської області для видачі наказів.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст додаткової постанови складено 11.05.2023. 

Головуючий суддя                                                                         Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                                О.А. Пуль  

Суддя                                                                                                І.В. Тарасова