ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«16» травня 2023 року
м. Харків
справа № 638/6226/21
провадження № 22ц/818/865/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -   Мальованого Ю. М., Пилипчук Н.П., 
учасники справи: 
позивач – Комунальне підприємство «Харківводоканал», представниця позивача – Панасенко І. О., 
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 березня 2023 року в складі судді Щепіхіної В.В. 
в с т а н о в и в:
У квітні 2021 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 27 616,28 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 14 520,28 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2015 року по 28 лютого 2021 року - 10 798,21 грн; інфляційні втрати - 1597,65 грн; 3% річних від простроченої суми – 700,14 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

У лютому 2022 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до Комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання дій такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, у якому просили прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її з позовною заявою Комунального підприємства «Харківводоканал»; визнати дії Комунального підприємства «Харківводоканал» щодо них такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики; в позові Комунальному підприємстві «Харківводоканал» до них відмовити повністю.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.  Харкова від  16  березня 2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківводоканал» про визнання дій такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики – відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду про повернення зустрічної позовної заяви – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення порушив норми процесуального права, неправильно застосував норми матеріального права, не врахував того, що поданий зустрічний позов викликаний первісним та взаємопов`язаний з ним і його вимогами про стягнення заборгованості за послуги, щодо яких відповідачі не надавали згоди на їх придбання, а задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову. Передбачених частиною 4 статті 185 ЦПК України підстав для повернення позову не було, тобто суд повинен був прийняти зустрічний позов до розгляду.

25 квітня 2023 року до суду апеляційної інстанції від Комунального підприємства «Харківводоканал» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. Вказав, що об`єднання первісного та зустрічного позовів у одне провадження та спільний їх розгляд не є доцільним, адже позови містять різні вимоги, які не є взаємовиключними. Обставини, які підлягають доказуванню, виникають не з одних правовідносин. Крім того, їх спільний розгляд може призвести до невиправданого затягування розгляду справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову суд першої інстанції виходив з того, що об`єднання первісного та зустрічного позовів в одне провадження та спільний їх розгляд є недоцільним.

Відповідно до статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Зокрема, відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частинами першої, другої  статті 193 ЦПК України  передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

У пунктах 43, 44 постанови від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 (провадження № 12-24гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись, зокрема, у такому:
- обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;
- вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись;
- задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й  доцільності їх спільного розгляду (відповідна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі №  910/2987/18 (провадження №12-24гс19), у постановах Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №  910/18778/20, від 02 червня 2022 року у справі №  922/4409/21).

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Подібні за змістом правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц (провадження № 14-483 цс 19).

Прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

Зазначене тлумачення надано у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 522/14499/21, провадження № 61-10754 св 22.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 143/346/22, провадження № 61-10815св22.

Частиною третьою  статті 194 ЦПК України  встановлено, що зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику.

Як вбачається з матеріалів справи Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення.

Предметом первісного позову є солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка утворилась через несплату відповідачами за надання таких послуг.

Предметом зустрічного позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є визнання дій Комунального підприємства «Харківводоканал» такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики. Підставою зустрічного позову відповідачі вказали не надання ними згоди на отримання послуг Комунального підприємства «Харківводоканал».
Отже, предмети та підстави первісного та зустрічного позовів є різними. Відповідно, різними є й предмети доказування за ними. Зв`язок між вимогами зустрічного та первісного позовів є лише опосередкованим.

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки вимоги цієї заяви не є однорідними з первісними вимогами про стягнення заборгованості, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тобто відсутні встановлені процесуальним законом підстави для спільного розгляду обох позовів, то за таких обставин прийняття зустрічного позову та об`єднання його в одне провадження з первісним є недоцільним.

Зважаючи на наведене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо того, що поданий зустрічний позов викликаний первісним та взаємопов`язаний з його вимогами про стягнення заборгованості за послуги, щодо яких відповідачі не надавали згоди на придбання, а задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, є безпідставними.

Твердження ОСОБА_2 щодо того, що передбачених частиною 4 статті 185 ЦПК України підстав для повернення позову не було, тобто суд повинен був прийняти зустрічний позов до розгляду, судова колегія також відхиляє, адже підстави прийняття зустрічного позову передбачені статтею 193 ЦПК України, серед яких взаємопов`язаність позовів та доцільність їх спільного розгляду.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що спільний розгляд первісного та зустрічного позовів у цій справі не є доцільним та матиме наслідком зволікання зі своєчасним розглядом справи, яка перебуває у провадженні суду ще з квітня 2021 року. 

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у прийнятті зустрічного позову.
При цьому, вимоги зустрічного позову відповідачів можуть бути заявлені у самостійному позові з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування. Право відповідачів на доступ до правосуддя не порушено. 

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, підстави для розподілу судового збору судом апеляційної інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1. ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  – залишити без задоволення.
Ухвалу  Дзержинського районного суду м. Харкова від  16  березня 2023 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                  І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю. М. Мальований 

Н.П. Пилипчук 

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.