ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/6559/23	Головуючий у 1-й інстанції Делікатна Л.В. 	
Провадження № 33/817/259/23 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.3 ст.172-20 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КупАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень. 

Згідно постанови, 09 квітня 2023 року ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування підрозділу військової частини за адресою: АДРЕСА_1 , під час виконання службового обов`язку, під час дії особливого періоду. 

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що:
у протоколі про адміністративне правопорушення серії НГУ №229023 від 10.04.2023 року, у графі «дата, час, місце вчинення і суть військового адміністративного правопорушення» не вказаний час вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням вимог ст.256 КУпАП;
доказів перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння до протоколу не долучено;
з долученої виписки із медичної карти амбулаторного не можливо встановити час проходження медичного огляду;
в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено до якої категорії відноситься ОСОБА_1 , як суб`єкт даного правопорушення;
відсутні відомості щодо конкретизації місця вчинення правопорушення, що є обов`язковою складовою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 172-20 КУпАП;
до протоколу не долучено письмових пояснень свідків, що позбавляє можливості встановити чи дійсно було вчинено дане правопорушення;
у протоколі відсутній підпис особи, яка склала протокол у відповідній графі, що свідчить про не дотримання вимог для оформлення протоколу;
у протоколі не зазначено чи виконував ОСОБА_1 обов`язки військової служби 09 квітня 2023 року щодо охорони території об`єкту;
протокол про адміністративне правопорушення оформлено без участі ОСОБА_1 , та без підпису присутніх осіб.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й., який просив розглядати справу у відсутності ОСОБА_1 та задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 .
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, відповідно до ч.3 ст.172-20 КУпАП передбачено відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду. 
Зважаючи на приписи ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настав з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування , Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 та продовжується до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію.
Скасування особливого періоду буде здійснено окремим указом Президента України "Про демобілізацію".
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №34 від 01 лютого 2023 року, а отже, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-20 КУпАП.
З матеріалів справи та досліджених судом доказів встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі серії НГУ №229023 про військове адміністративне правопорушення від 10 квітня 2023 року; випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 09 квітня 2023 року; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №34 від 01 лютого 2023 року; копією військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 . 
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 
Надуманими є доводи апеляційної скарги про відсутність доказів перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння, так як до протоколу серії НГУ №229023 про військове адміністративне правопорушення від 10 квітня 2023 року долучено виписку із медичної карти від 09 квітня 2023 року, згідно якої, ОСОБА_1 встановлено діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена, середня ступінь алкогольного сп`яніння. 
Не відповідають дійсності твердження захисника про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено до якої категорії відноситься ОСОБА_1 , як суб`єкт даного правопорушення; відсутні відомості щодо конкретизації місця вчинення правопорушення, а також те, що у протоколі не зазначено чи виконував ОСОБА_1 обов`язки військової служби 09 квітня 2023 року щодо охорони території об`єкту.
Так, із протоколу серії НГУ №229023 про військове адміністративне правопорушення від 10 квітня 2023 року вбачається, що вищевказані відомості в ньому зазначені, а саме те, що ОСОБА_1 , будучи солдатом, 09 квітня 2023 року перебував в стані алкогольного сп`яніння на території тимчасового розташування підрозділу військової частини за конкретною адресою під час виконання службового обов`язку під час дії особливого періоду.
Із вищевказаного протоколу вбачається, що він підписаний командиром батальйону підполковником ОСОБА_2 , а тому твердження апелянта про те, що у протоколі відсутній підпис особи, яка склала протокол у відповідній графі суд апеляційної інстанції оцінює критично.
Твердження апелянта про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії НГУ №229023 від 10.04.2023 року, у графі «дата, час, місце вчинення і суть військового адміністративного правопорушення» не вказаний час вчинення адміністративного правопорушення, що є порушенням вимог ст.256 КУпАП, було предметом дослідження суду першої інстанції і отримало належну правову оцінку, з якою суд апеляційної інстанції погоджується. Зокрема, суд першої інстанції правильно зазначив, що відсутність відомостей про точний час не спростовує наявність в діях ОСОБА_1 факту вчинення правопорушення, зокрема перебування його 9 квітня 2023 року в стані алкогольного сп`яніння на території військової частини. 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 , а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:        
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина В.Й. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 квітня 2023 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя