Дата документу 21.06.2023 Справа № 317/2924/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 317/2924/22                 Головуючий у 1-й інстанції: Мінгазов Р.В.
 
Провадження № 22-ц/807/869/23   Суддя-доповідач: Маловічко С.В. 
                                
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2023 року                                 м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого:        Маловічко С.В.
суддів:        Дашковської А.В. 
                       Кочеткової І.В.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до ОСОБА_1 про стягнення не облікованого природного газу,
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення не облікованого природного газу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . 13 жовтня 2021 за адресою відповідача представниками АТ «ОГС «Запоріжгаз» було складено акт про порушення № ZP005039, відповідно до якого було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, пошкоджено пломбувальний матеріал, на якому встановлена охоронна пломба № 13032445 в місці приєднання лічильника газу № 2352848». В акті зазначено дату розгляду комісією актів про порушення та контактні дані. Таким чином, відповідача повідомлено щодо місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення, дату та орієнтований час засідання. На підставі вищевикладеного, комісією прийнято рішення про донарахування по акту про порушення та складено акт-розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу з урахуванням газових приладів і пристроїв та кількості зареєстрованих осіб за період з 13.04.2021 по 12.10.2021 на суму 17 632,16 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.
Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» зазначило, що споживач несе відповідальність за збереження ЗВТ та пломб на ньому, відтак виявлення Оператором ГРМ факту порушення пломби, незалежно від способів та причин порушення, тягне за собою застосування регламентних процедур, визначених Кодексом ГРМ, в тому числі і донарахування не облікованих об`ємів природного газу. 

Споживач послуг не несе відповідальності за пошкодження лічильника газу, у разі, якщо доведе відсутність його вини у цьому. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 466/9968/16-ц. Однак, матеріали справи не містять наданих ОСОБА_1 належних та допустимих доказів на спростування її вини у виявлених порушеннях Кодексу газорозподільних систем. Відповідач зазначила, що має місце «природнє перегнивання дроту пломби лічильника газу», але доказів цим обставинам не надала, зокрема, висновку експерта, що розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено охоронну пломбу, трапилося внаслідок «природного перегнивання дроту пломби лічильника газу». 

Отже, суд першої інстанції, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, зазначивши, що АТ «Запоріжгаз» не довело вину споживача ОСОБА_1 щодо вчиненого споживачем порушення, оскільки не врахував, що сам факт розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено охоронну пломбу, є порушенням, наслідком якого є складання акту про порушення та донарахування не облікованих об`ємів природного газу і його вартості, при цьому фіксація такого порушення процедурно не пов`язана з проведенням позачергової перевірки чи експертизи. 

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Обов`язковою ознакою несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу є вчинення дій, внаслідок яких витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

У своєму відзиві ОСОБА_1 посилається на висновки ВС, викладені у постанові від 11.10.2021 у справі № 646/6354/19, в якій зазначено, що обов`язковою ознакою несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу є вчинення дій, внаслідок яких витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу, чого, відповідно, не було встановлено ані під час проведення комісії з розгляду актів про порушення, ані в ході розгляду справи, у зв`язку з чим просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зазначила, що з наданих до позовної заяви документів, актом про порушення не встановлено, що пошкодження пломбувального дроту сталося з вини споживача і що ним здійснювалося втручання в роботу лічильника. 
Крім того, звертає увагу, що апелянт навмисно помилково повідомляє про відсутність підстав для проведення експертизи у випадку, якщо питання не ініційовано споживачем. Це не відповідає Положенням Кодексу ГРМ, оскільки експертизу також має проводити АТ «Запоріжгаз» з власної ініціативи. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст.369 цього Кодексу.
Згідно із п. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у порушення вказаних вимог процесуального закону АТ «ОГС «Запоріжгаз» не було надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач втручалась у роботу лічильника та пошкодження пломбувального матеріалу виникло з її вини, а також, що у зв`язку із цим відбулось спотворення даних споживання газу. Тому є недоведеним вмінене відповідачу порушення у вигляді несанкціонованого втручання в ЗВТ. 

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають приписам правильно застосованих судом норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини у цій справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та є споживачем послуг розподілу природного газу АТ «Запоріжгаз» за адресою: АДРЕСА_1 .

13 жовтня 2021 року представниками АТ «Запоріжгаз» за участю споживача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , було складено акт про порушення № ZP 005039, яким встановлено порушення Кодексу: «підпункту 3 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС., а саме «несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильнику газу)». Зазначений акт ОСОБА_2 підписала з зауваженнями, зазначивши, що втручання в роботу лічильника не відбулось, дротовий матеріал на пломбі згнив.
Вказаний лічильник не було демонтовано, а виявлене порушення було усунуто шляхом перепломбування лічильника.

Акт про порушення № ZP 005039 був предметом перевірки комісії з розгляду актів про порушення, яка на засідання 05.11.2021р. винесла рішення про його задоволення, що зафіксовано протоколом засідання № 2785 від 05.11.2021р.

На підставі акту про порушення та рішення комісії про його задоволення відповідачу було здійснено донарахування необлікованого об`єму та обсягу природного газу за період з 13.04.2021 по 12.10.2021 на суму 17 932,16 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку за позовом в цій справі. 

Вирішуючи позов по суті, суд першої інстанції ретельно і всебічно дослідив обставини справи, встановив характер спірних правовідносин, навів аналіз норм матеріального права, якими слід керуватись при вирішенні цього спору та які правильно застосовані судом до спірних правовідносин. Тому апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано статтею 714 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом ГРС, Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року N 619 (далі - Положення), а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 1 глави 6 розділу X Кодексу ГРС власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Положення пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГС визначають види порушень споживача, внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, до яких, зокрема, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРС несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Положення наведеного пункту прямо вказує на те, що несанкціонованим є втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу за наявності факту того, що витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Отже, для встановлення факту несанкціонованого втручання в ЗВТ недостатньо лише доведення факту пошкодження його конструкції, а й є необхідним встановлення наслідків такого втручання у вигляді викривлення даних обліку природного газу (коли витрати природного газу комерційним вузлом обліку не обліковуються, обліковуються частково чи з порушенням).
Подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі N 904/4030/18, від 05 листопада 2019 року у справі N 922/137/19, від 28 грудня 2019 у справі N 911/721/19, від 12 березня 2020 року у справі N 920/1217/16, від 26 червня 2020 року у справі N 911/720/19, від 08 вересня 2020 року у справі N 922/4351/19, від 03 листопада 2020 року у справі N 908/554/19.

Згідно підпункту 3.1.3 «Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті» лічильники газу під час експлуатації підлягають експертизі в таких випадках: у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень конструкції лічильника газу, у тому числі справності лічильного механізму, або порушень у роботі лічильника.
У пункті 3.2.2 вказаного Положення визначено, що у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті
3.1.3 цього Положення, складається акт про виявлені порушення, який підписується представником газопостачальної організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу. У такому разі проводиться демонтаж і відправлення лічильника на експертизу. 
Між тим, зазначивши у протоколі про порушення N ZP 005039 від 13.10.2021 про виявлене несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, працівники позивача не демонтували його та не відправили на експертизу, а усунули порушення шляхом перепломбування лічильника. Тож лічильник не визнавався непридатним до експлуатації. 

Проте колегія вважає, що у разі виявлення такого порушення як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, його слід було передати на експертизу для з`ясування обставин, як прогнивший пломбувальний матеріал міг сприяти втручанню у сам лічильник, які дії для цього вчинив споживач, які пошкодження у самому лічильнику маються та як це відобразилось на обліку природного газу. 

При цьому, колегія не бере до уваги позицію позивача, що споживач не заявляв про проведення експертизи ЗВТ, оскільки у випадку фіксування такого порушення як несанкціоноване втручання у лічильник експертиза проводиться обов`язково та без відповідної заяви споживача. 

Отже, фактично при складанні акту працівники позивача не встановлювали спосіб втручання у лічильник, наявні в його середині пошкодження, чи могло пошкодження пломбувального дроту впливати на роботу лічильника. 

Пунктом 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС акт про порушення має бути розглянутий комісією з розгляду актів про порушення оператора ГРС, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

До складу комісії з розгляду актів про порушення має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів. Крім того, Оператор ГРМ офіційним листом має запросити для участі на постійній основі у складі комісії по одному уповноваженому представнику метрологічної організації та територіального органу Регулятора (пункт 9 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з пунктом 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

З протоколу засідання комісії N 2785 від 05.11.2021, якою вирішено акт про порушення N ZP 005039 від 13.10.2021 задовольнити повністю, вбачається, що вона досліджувала лише акт № 008884 від 30.10.2014р. про установку побутового лічильника у приміщенні ОСОБА_1 , сам акт про порушення та акт № 06001980677 від 13.10.2021р. про встановлення охоронної пломби через те, що лопнув дріт. Додаткових обстежень чи перевірок не відбувалось, додаткових пояснень та матеріалів не долучалось. Тож є незрозумілим, на підставі чого комісія зробила висновок про несанкціоноване втручання в лічильник, якщо крім зазначення у наданих матеріалах про порваний дріт, інших даних комісія не мала, а саме, що лічильник пошкоджено всередині, що він не придатний до експлуатації, що він не обліковував або обліковував із недопустимою похибкою обсяги спожитого газу. В той час як сам лічильник після заміну дроту, встановлено назад, тобто фактично визнано придатним до подальшої експлуатації. 

Законодавець визначає, що втручання в роботу - це цілеспрямовані умисні дії, які направлені на викривлення даних обліку природного газу.

Згідно із підпунктом 37 пункту 4 глави 1 Кодексу ГРМ для виявлення несанкціонованого втручання необхідно довести три складові цього правопорушення, а саме: 1) дію, тобто несанкціоноване втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку; 2) спосіб втручання, тобто вчинене шляхом підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації); 3) наслідки, тобто витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу).

При цьому, тільки наявність всіх трьох складових правопорушення дає змогу стверджувати, що споживачем було вчинено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі N 914/2384/17.

Вирішуючи спір по суті, судом було правильно встановлено, що представником АТ «ОГС «Запоріжгаз» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження усіх складових цього правопорушення. Так, зокрема, не встановлено, які дії вчинила відповідач, які можуть кваліфікуватись як втручання у лічильник, крім того, що лопнув ззовні дріт, а також позивач не довів, чи призвело таке пошкодження пломбувального матеріалу лічильника газу до викривлення даних обліку природного газу, чого взагалі не встановлювали працівники позивача. 

Доводи представника позивача про те, що відповідач несе відповідальність за збереження ЗВТ та пломб на ньому, є аналогічними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку. У такому випадку позивач міг кваліфікувати дії споживача іншим чином, але не як несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, яке є складним за своїми елементами і не полягає лише у пошкодженні дроту ззовні, та мають доводитись всі його складові, передбачені пп. 37 п. 4 глави 1 Кодексу ГРМ.

Підсумовуючи, колегія наголошує, що, з урахуванням дослідженої доказової бази цієї справи, само по собі природне перегнивання дроту пломбувального матеріалу лічильника газу не свідчить про несанкціоноване втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу.

До аналогічного висновку при застосуванні вказаних норм матеріального права про відсутність підстав для притягнення відповідача до відповідальності дійшов Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2021 року у справі N 646/6354/19, провадження N 61-11642св21 вказавши, що сам факт відсутності пломби за відсутності інших обов`язкових елементів правопорушення, а саме: витрати (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не враховується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), або наявності інших дій, що призводять до викривлення даних засобу обліку природного газу, не свідчить та є недостатнім для висновку про несанкціонованого втручання споживача у роботу ЗВТ/лічильника газу.
Вказаний висновок суд першої інстанції обґрунтовано враховував відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при розгляді цієї справи.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія вважає, що суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Безпідставними є посилання апелянта на неспростування відповідачем факту наявності її вини, оскільки у судових справах діє принцип змагальності процесу. Та саме на позивача покладено обов`язок доводити ті обставини, на які він посилається і які стали підставою для звернення до суду із позовом. 

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування с важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі N 910/23428/17.

За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив з наявних у матеріалах справи доказів, наданих позивачем у відповідності із процесуальним законом, і керувався принципами змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, та дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «ОГС «Запоріжгаз».

Інші доводи скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадку, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Постанова прийнята, складена та підписана 21 червня 2023 року.

Головуючий:                                                                          С.В. Маловічко 

Судді:                                                                                          А.В. Дашковська

                        І.В. Кочеткова