ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року	Львів	Справа № 380/9291/22 пров. № А/857/2271/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                               Гуляка В.В. 
суддів:                                                    Коваля Р.Й., Святецького В.В.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року (суддя – Ланкевич А.З., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №380/9291/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

                                                           встановив:  

У липні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області, в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті позивачу пенсії на підставі оновленої довідки Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області №593 від 29 грудня 2021 року починаючи з 01.12.2020 року; 2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років позивачу з 01.12.2020 року із обов`язковим врахуванням як основних, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за прирівненою посадою на підставі оновленої довідки Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області №593 від 29 грудня 2021 року з урахуванням таких складових: посадовий оклад - 7470,00 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням - 1480,00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4475,00 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1120,50 грн., надбавка за особливості проходження служби (100%) - 13425,00 грн., премія (204%) - 15238,80 грн., всього: 43209,30 грн., обчислюючи таку пенсію виходячи із 68% від загальної суми грошового забезпечення, вказаного у довідці, із виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року; 4) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) позивачу, з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року; 5) стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.. 
Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 року 50% суми підвищення пенсії, з 01.12.2019 року – 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 гривні. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також не повністю досліджено обставини справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається та те, що відповідачем з січня 2018 року було здійснено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки, скерованої Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Львівській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного України у Львівській області провести виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2018 у розмірі 100% суми підвищення пенсії, зазначає апелянт, що відповідач при проведенні перерахунку та виплаті пенсії позивачу не мав правових підстав для не врахування та не застосування до спірних правовідносин положення норм частини ч.4 ст.63 Закону - 2262, в частині наданого Уряду права встановлювати такі умови порядку виплати пенсії, зокрема як передбачено Постановою-103, та у інший спосіб здійснювати таку виплату перерахованої пенсії. Отже, виплата 75% підвищення пенсії позивача з 01.01.2019 є правомірною, оскільки Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову-804, яка врегулювала порядок виплати пенсій після набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 законної сили. Таким чином, виплата пенсії ОСОБА_1 здійснювалась та здійснюється у встановленому законодавством порядку. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач) просить скасувати оскаржене рішення суду від 29.12.2022 в частині задоволення позовних вимог. У скасованій частині постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Позивач подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому просить суд подану апеляційну скаргу залишити без задоволення. Також просить рішення суду першої інстанції скасувати частково в незадоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове судове рішення у відповідній частині, яким задоволити вказані позовні вимоги, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984,80 грн.. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відповідача необхідно задоволити частково. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, із лютого 2009 року, у розмірі 68% грошового забезпечення. 
На прохальну заяву позивача про видачу довідки про розмір грошового забезпечення, Головним управлінням ДФС у Львівській області виготовлено довідку №593 від 29.12.2021 року про розмір грошового забезпечення позивача за нормами, чинними на 01.12.2020 року, за посадою, відповідною (аналогічною) його останній штатній посаді – заступника начальника відділу податкової міліції ДПІ у Городоцькому районі (а.с. 13, 15). 
03.04.2022 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про проведення перерахунку пенсії з 01.12.2020 року на підставі вищевказаної довідки №593 від 29.12.2021 року. Окрім того, просив перерахувати та виплачувати йому пенсію з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року (а.с. 16-19). 
Листом від 02.05.2022 року №5477-4286/Б-52/8-1300/22 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки від 29.12.2021 року №593, виданої Головним управлінням ДФС у Львівській області. Мотивами відмови є те, що після визнання протиправними та скасування п.п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, якими було передбачено проведення перерахунку пенсій, інших рішень про умови та порядок проведення перерахунку пенсії Уряд не приймав. Також, повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням 100% суми підвищення (а.с. 20-21). 
Не погоджуючись з діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, тобто в оскарженій частині рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 100% суми підвищення пенсії визначеної станом на 01.03.2018 року, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист. 
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. 
У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах. 
Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав. 
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
Відтак, на переконання колегії суддів, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів. 
Також колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. 
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. 
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя. 
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. 
При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. 
Водночас, колегія суддів апеляційного суду наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 
Як видно з матеріалів справи, 01 травня 2018 року позивачу проведений перерахунок пенсії з 01.01.2018 згідно постанов КМУ №704, №103 у розмірі 8809,50 грн, з урахуванням попередньої суми пенсії 3666,06 та підвищення 2571,72 (50% від 5143,44) згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 підвищення складає 5143,44. З них виплачується: з 01.01.2018 - 50 відсотків; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків; з 01.01.2020 - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.01.2018 (а.с. 70). 
Тобто, позивач знав, що з 01 січня 2018 року йому було проведено перерахунок пенсії у розмірі 50 відсотків, а з 01.01.2019 по 31.12.2019 - 75 відсотків суми підвищення пенсії. 
Проте до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року та зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії, позивач звернувся лише 05 липня 2022 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України. 
При цьому колегія суддів апеляційного суду зазначає, що отримання позивачем листа відповідача від 02.05.2022 року у відповідь на його заяву від 03.04.2022 року не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав у відповідній частині вимог, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Позивач щомісячно отримував пенсійні платежі, а тому в будь-якому разі її розмір був відомий позивачу. До того ж, позивач мав об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено той чи інший перерахунок пенсії, з яких складових вона складається, як обрахована, зокрема і щодо питання відсоткового розміру суми підвищення пенсії за розглядуваний період з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону №1788-ХІ та статті 46 Закону №1058-ІV (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. 
Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський Суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб. 
Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року та зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії, позивачем не зазначено та в ході судового розгляду справи таких не встановлено, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень статті 123 КАС України та залишення без розгляду позовної заяви у відповідній частині позовних вимог. 
Вказана правова позиція щодо застосування до спірних правовідносин положень статей 122, 123 КАС України узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а та постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору. 
Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. 
Згідно п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. 
Частинами 3 і 4 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення без розгляду позовних вимог у наведеній вище частині. 
Враховуючи викладене, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми процесуального права в частині вирішення позовних вимог до відповідача ГУ ПФУ у Львівській області про визнання протиправними дій щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.01.2018 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року та зобов`язання відповідача провести відповідний перерахунок та виплату пенсії, а відтак оскаржуване рішення суду у наведеній частині відповідно до вимог статті 319 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про залишення позову в цій частині без розгляду, з наведених вище підстав. 
При цьому, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі позовних вимог в частині питання щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, тобто збільшив період такого перерахунку із 01.01.2018 року без визначення кінцевої дати, хоча позивач у заяві від 03.04.2022 року адресованої Пенсійному органу та у позовній заяві від 05.07.2022 року адресованої адміністративному суду, оспорював лише період із 05.03.2019 року по 31.12.2019 року. 
Наведене частково підтверджує обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача про неповне дослідження судом першої інстанції обставини справи, а також порушення норм процесуального права. 
Суд апеляційної інстанції також враховує, що рішення суду першої інстанції від 29.12.2022 року оскаржене в апеляційному порядку лише відповідачем, з відповідним обґрунтуванням своїх доводів, в задоволеній частині позовних вимог. 
У частині ж відмови у задоволенні решти позовних вимог, тобто в частині відмови у задоволенні позовних вимог про перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.12.2020 року на підставі оновленої довідки Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області №593 від 29 грудня 2021 року, рішення суду першої інстанції не оскаржене позивачем в апеляційному порядку. При цьому, апеляційний суд зауважує, що хоча прохальна частина відзиву позивача на апеляційну скаргу відповідача і містить вимоги про скасування частково рішення суду першої інстанції в незадоволеній частині позовних вимог та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині про задоволення позовних вимог, однак, такий відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача не може вважатись способом апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції від 29.12.2022 року, оскільки позивачем не подано апеляційної скарги в порядку і у спосіб, який визначений статтями 295-297 КАС України, зокрема, щодо дотримання вимог відносно строку на апеляційне оскарження, форми і змісту апеляційної скарги та додатків до неї, а також порядку подання. 
Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду або неправильне застосування норм матеріального права, в частині вирішення та відмови у задоволенні решта позовних вимог. 
Отже, відсутні підстави для перегляду рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.12.2020 року на підставі оновленої довідки Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області №593 від 29 грудня 2021 року. Тому, в цій частині рішення суду необхідно залишити без змін. 
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог, які суд задоволив, та залишення цих позовних вимог без розгляду, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судового збору у сумі 992,40 грн, а отже в частині стягнення судового збору рішення суду також підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                               постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області – задоволити частково. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року в адміністративній справі №380/9291/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01.01.2018 року 50% суми підвищення пенсії, з 01.12.2019 року – 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 року у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, з урахуванням проведених виплат, і про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, – і в цій частині прийняти нову постанову. 
Позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року, і зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 , з 05.03.2019 року по 31.12.2019 року, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року – залишити без розгляду. 
У решта частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2022 року в адміністративній справі №380/9291/22 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	В. В. Святецький