Справа № 465/1857/22                                Головуючий у 1 інстанції: Ю.С. Марків 
Провадження № 33/811/526/23                 Доповідач: Белена А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді - Белени А.В.,
з участю представника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Оприска М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою представника – адвоката Оприска Миколи Васильовича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року,
встановив :
постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Позбавлено ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536 гривень 80 копійок судового збору.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 04.04.2022 року о 21 год. 00 хв. у м. Львові по вул.Копистинського, буд.4, керував транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 А ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку зі згоди водія, в присутності двох свідків, за допомогою спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820, тест №1236, результат тесту 1,62% проміле.
На дану постанову адвокат Оприско М.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обгрунтування апеляційних вимог, покликається на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено працівниками поліції його прав, процедури проходження огляду на стан сп`яніння, можливості проходження огляду в медичній установі, не було вказано, в яку медичну установу може бути скерований ОСОБА_1 та не оформлено відповідного направлення.
Звертає увагу, що ОСОБА_1 не погодився із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер» та вимагав проведення огляду в медичній установі, однак йому було відмовлено. Апелянт вважає, що відмова інспектора у направленні особи в заклад охорони здоров`я вказує на порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та призводить до недійсності Акту огляду та його недопустимості як доказу.
Зазначає, що записи нагрудних камер інспекторів є фрагментарними та не відображають усього спілкування патрульних із ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , будучи повідомленим, про дату, час і місце розгляду, в судове засідання для участі у справі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив і клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити за відсутності учасника процесу.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення адвоката Оприска М.В., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки викладений у судовому рішенні висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №270306 від 04.04.2022 року; тестом на визначення стану алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу Alcotest Drager 6820 ARHE-0184, тест №1236, результат позитивний 1,62%; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.04.2022; відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції від 04.04.2022, що міститься на DVD-диску; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 від 04.04.2022 та ОСОБА_3 від 04.04.2022, рапортом працівника поліції від 04.04.2022.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Доводи апелянта, про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 про можливість проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а також про те, що ОСОБА_1 не погодився із результатами його огляду на стан сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу «Драгер» та вимагав проведення огляду в медичній установі, однак йому було відмовлено, є безпідставними та необґрунтованими. Апеляційним судом встановлено, що працівники поліції, після проведення огляду за допомогою спеціального засобу на місці зупинки, зрозуміло роз`яснили ОСОБА_1 , що у випадку його незгоди із результатами огляду, він може також пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_1 чітко відмовився від проходження такого огляду, що підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, що міститься на DVD-диску.
Апеляційний суд не бере до уваги твердження апелянта про те, що записи нагрудних камер інспекторів є фрагментарними та не відображають усього спілкування патрульних із ОСОБА_1 , оскільки на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції зафіксовано в повному обсязі обставини, що підлягають з`ясуванню та такий відеозапис дає можливість встановити в діях особи наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення по даній справі.
На переконання апеляційного суду, фактичні обставини справи суддею першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, накладене на ОСОБА_1 підставно та, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі немає. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Оприска Миколи Васильовича на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року – залишити без задоволення. 
Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 21 березня 2023 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Альберт БЕЛЕНА