ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/976/23 Справа № 183/3310/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 травня 2023 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 170 грн.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 14 березня 2023 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у розмові на підвищених тонах, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду та закрити справу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд проігнорував кілька дуже важливих для з`ясування обставин справи моментів з його письмових пояснень; протокол складено з численними помилками і виправленнями; розглянув справу без його участі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши думку учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Враховуючи те, що справу розгялнуто без участі ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає строк на апеляційне оскарження не пропущеним.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Встановлені правила допустимості і відповідності доказів є гарантом їх достовірності та істинності.
При цьому, за вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-3 КУпАП, суд першої інстанції вважав встановленим, що 14 березня 2023 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у розмові на підвищених тонах, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Апеляційний суд погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.
Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Відповідно до п. 3 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно п. 14 ст. 1 Закону психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Пунктом 17 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Згідно зі ст. 3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Згідно ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 14 березня 2023 року серія АВ 198413, 14 березня 2023 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись за місцем спільного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме: умисні дії психологічного характеру, що полягали у розмові на підвищених тонах, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 .
Протокол про адміністративне правопорушення є доказом у розумінні ст. 251 КУпАП. Крім того, такий протокол складено уповноваженою особою у відповідності до положень статті 255 КУпАП.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення – це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення структурно складається з чотирьох обов`язкових елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Для констатації наявності складу адміністративного правопорушення необхідне встановлення усіх чотирьох його елементів. Відсутність хоча б одного з них виключає склад правопорушення в цілому.
Об`єктивна сторона даного правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконанні захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходженні корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї (матеріальний склад).
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього правопорушення є наявність наслідків у виді завдання чи можливості завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
В даному випадку ОСОБА_1 були вчинені умисні дії психологічного характеру, що полягали у розмові на підвищених тонах, внаслідок чого, могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_2 , що підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 та самої потерпілої ОСОБА_2 .
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 14.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 виклала обставини події, в які зазначила: “прошу працівників поліції прийняти міри до мого брата ОСОБА_1 , який 14.03.2023 року, приблизно 18:00 годин вчинив сварку на побутовому грунті в ході якої погрожував менів фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою”.
Вище зазначені докази, в своїй сукупності, вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-3 КУпАП.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є обґрунтованим та підтверджується зібраними по справі доказами в їх сукупності.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Матеріалами справи встановлено, що право на захист ОСОБА_1 , у зв”язку з розглядом справи без його участі, не порушено, оскільки від останнього, на адресу суду першої інстанції, надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Наявні в протоколі про адміністративне правопорушення виправлення у зазначенні будинку де сталася подія, апеляційний суд вважає незначними та такими, що не впливають на встановлення обставин справи, а тому, протокол про адміністративне правопорушення серії АВ № 198413 від 14.03.2023 року є належним та допустимим доказом.
Таким чином, доводами апеляційної скарги обставини, встановлені судом при розгляді справи, не спростовані, допущення порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції за результатами апеляційного перегляду не встановлено.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року щодо  ОСОБА_1  — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Пістун