ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 травня 2023 року           справа №200/4817/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 р. у справі № 200/4817/22 (головуючий І інстанції Кравченко Т.О.) за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                              У С Т А Н О В И В: 

04 листопада 2022 року ОСОБА_1  (далі – позивач) звернувся до суду з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Кіровоградській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), надісланий на адресу суду через підсистему ЄСІТС “Електронний суд” 04 листопада 2022 року, в якому позивач просив: визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській  області від 04 лютого 2022 року;          зобов`язати ГУ ПФУ в Кіровоградській  області та ГУ ПФУ в Донецькій області прийняти рішення про призначення пенсії за віком з врахуванням до страхового стажу періоду роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27 січня 2022 року він звернувся до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058).
04 лютого 2022 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення № 0052630002983, яким відмовило в призначенні пенсії.
Вважаючи це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач стверджував, що в період з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року працював електрозварником ручного зварювання в Краматорському будівельному управлінні “Укренергочормет”, про що свідчать записи в трудовій книжці.
Пенсійний орган відмовив у зарахуванні цього періоду до страхового стажу, обґрунтовуючи це тим, що трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок трудових книжок працівників, а також тим, що наказ про звільнення видано через п`ять місяців після звільнення.
Позивач зазначав, що колективне підприємство “Краматорське спеціалізоване управління “Укренергочермет” припинило свою діяльність за судовим рішенням 30 червня 2005 року. Згідно з архівною довідкою № 07-04/206, виданою Відділом трудового архіву Краматорської міської ради, в документах за 1989-1997 роки, що надійшли від будівельного управління “Укренергочермет” та зберігаються у відділі, прізвище, ім`я, по батькові “ ОСОБА_1 ” не значиться; документи з кадрових питань на зберігання не надходили. Відповідно до історичної довідки № 07-04/206, яка видана Відділом трудового архіву Краматорської міської ради, Краматорське спеціалізоване управління підпорядковане тресту “Укренергочермет”.
Позивач зазначав, що для отримання відповідних документів та уточнюючих довідок щодо цього періоду роботи звернувся із запитом до приватного акціонерного товариства “Укренергочормет” як ймовірного правонаступника та до Державного архіву Донецької області, однак на час звернення до суду з цим позовом відповідей на свої запити не отримав.
Позивач доводив, що має право на зарахування до страхового стажу періоду з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року.
Наводив норми ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон № 1788), п. п. 1, 2, 3, 17 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637), п. п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110, (далі – Інструкція № 58) та зазначав, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; записи в трудовій книжці мають пріоритет по відношенню до відомостей в первинних документах; лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній орган Пенсійного Фонду має право обчислити трудовий стаж на підставі даних, наявних в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також інших первинних документів (довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів та угод з відмітками про їх виконання, та ін.).
Крім того, за твердженням позивача, пенсійний орган не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Позивач зазначав, що записами в трудовій книжці підтверджено, що в період з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року він працював в Краматорському будівельному управлінні “Укренергочормет”; відповідний запис засвідчений підписом посадової особи та печаткою; в трудовій книжці чітко зазначено період роботи та її характер,
Таким чином, за наявності трудової книжки та відповідних записів в ній, пенсійний орган безпідставно відмовив в зарахуванні спірного періоду до страхового стажу.
Вищезазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеною в постановах від 02 грудня 2021 року у справі № 263/9464/16-а, від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 229/3431/16-а.
Позивач стверджував, що заповнення трудової книжки в частині зазначення дати наказу про звільнення є явною помилкою.
Стверджував, що пенсійний орган не забезпечив всебічний, повний і об`єктивний розгляд усіх поданих документів; не надав йому необхідні фахові роз`яснення; не забезпечив можливість виклику свідків для підтвердження стажу. Крім того, пенсійний орган не вказав, в тому саме полягає невідповідність Інструкції № 58 записів в трудовій книжці; не зазначив, який пункт цієї Інструкції порушений тощо.
За твердженням позивача, сам по собі висновок про те, що дата наказу про звільнення зазначена з помилкою, без будь яких інших пояснень, не може слугувати підставою для відмови в призначенні пенсії. Інструкція № 58, яку, як вважає пенсійний орган, було порушено, не містить підстав для відмови в призначенні пенсії.
При цьому, проведення атестації робочих місць та внесення відповідних записів в трудову книжку працівника належить до повноважень та обов`язків роботодавця, а не позивача.
Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних, та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.
Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Позивач покликався на ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 та зазначав, що саме пенсійному органу законодавець надав право на отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб, які видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках проводити перевірку обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.
Просив задовольнити позов.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 р. у справі № 200/4817/22 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 04 лютого 2022 року № 0052630002983 “Про відмову у призначенні пенсії”. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року в Краматорському будівельному управлінні “Укренергочормет” електрозварником ручного зварювання. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, період роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” електрогазозварником повний робочий день. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідач № 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестаті робочих місць – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявності відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, зазначеного абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, зокрема, чоловікам – на один рік за кожні два роки шість місяців такої роботи.
Відповідач 1 зазначив, що заяву ОСОБА_1 від 27 січня 2022 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 за принципом екстериторіальності розглянув структурний підрозділ ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
За твердженням відповідача 1, обчислений на підставі поданих документів та відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивача склав 24 роки 11 місяців 20 дні, чого недостатньо для призначення пенсії.
Вік заявника на дату звернення становив 57 років 0 місяців 25 дні.
За результатами розгляду поданих позивачем документів пенсійний орган дійшов висновку, що трудова книжка НОМЕР_1 оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому до страхового стажу не зарахований період роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року, оскільки наказ про звільнення видано через п`ять місяців після звільнення з роботи, та період роботи в колгоспі з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року, оскільки в архівній довідці від 28 січня 2020 року № 07-02/26 не зазначений встановлений мінімум вихододнів в колективному господарстві та відпрацьовані дні.
Також відповідач 1 зазначив, що наказ про проведення атестації в товаристві з обмеженою відповідальністю “НВП “Метрика” був виданий 27 листопада 2015 року, однак відомості про те, що атестація на підприємстві проведена вперше відсутні. У зв`язку з цим до пільгового стажу не зарахований період роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року.
Правомірність рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Кіровоградській області обґрунтовував нормами п. п. 3, 4.1, 4.5, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі – Порядок № 383), та п. 20 Порядку № 637.
Відповідач 1 наголошував, що право на пенсію за віком на пільгових умовах, серед іншого, залежить від того, чи працівник, який заявляє право на таку пенсію, обіймав посаду на виробництві чи виконував роботу, пов`язану з шкідливими і важкими умовами праці, яка точно відповідає виробництву, роботі, професії, посаді і показникам шкідливих і особливо важких умов праці Списку № 2 (постанова Верховного Суду України у справі № 21-639а15).
Крім того, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року, та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі – Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови та характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі проведення реорганізації підприємства, має обов`язково проводитись атестація робочих місць новоутвореного підприємства.
Разом з тим, у випадках, коли проведена реорганізація не призвела до змін умов і характеру праці відповідних працівників, допускається, що з метою запобігання позбавленню їх права на пільги та компенсації за роботу із шкідливими і важкими умовами праці, може прийматися рішення щодо використання матеріалів атестації робочих місць за умовами праці, проведеної до реорганізації (лише на час дії цієї атестації), за узгодженням з Державною експертизою умов праці та управлінням Пенсійного фонду України відповідної області.
Порядок № 442 набув чинності з 21 серпня 1992 року, а тому при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджено за результатами атестації.
Відповідач 1 також покликався на п. 11 Порядку № 442 та ст. 101 Закону № 1788 і зазначав, що контроль за якістю проведення атестації, правильністю застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, пільги і компенсації, покладається на органи Державної експертизи умов праці; підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів і відшкодовують її.
Відповідач 1 наголошував, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, є, зокрема, встановлення факту перебування особи на посаді або виконання робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною посадою за результатами умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці (постанова Верховного Суду України у справі № 21-585а14).
В обґрунтування правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Кіровоградській області наводило норми пп. 2.1 п. 2, п. п. 2.3, 2.4, 2.12 Інструкції № 58.
Відповідач 1 зазначав, що ст. 56 Закону № 1788 визначений окремий порядок зарахування до трудового стажу періоду трудової діяльності в колгоспах. Тому до стажу роботи зараховується період трудової діяльності в колгоспі, зокрема, на підставі додаткової інформації про перебування особи членом колгоспу та виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 5, 6 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів; трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу; трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають; усі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особою та печаткою; в трудову книжку колгоспника вносяться, в тому числі, відомості про трудову участь, а саме, прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в суспільному господарстві, та стан його виконання.
З огляду на викладене, для зарахування зазначених періодів до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки, видані за місцем роботи на підставі первинних документів, та довідки про перейменування, в разі необхідності.                                        Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.    
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .
З 18 березня 1996 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.
Відповідач 2 – Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код 13486010) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі – ЄДР) внесений відповідний запис.
27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян № 4 (сервісного центру) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Як свідчить розписка-повідомлення, разом з заявою від 27 січня 2022 року, яка зареєстрована за № 290, позивач надав паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, трудову книжку, військовий квиток, диплом, довідки, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, заяву про спосіб виплати пенсії, накази від 04 червня 2014 року № 26-к, від 21 березня 2019 року № 207/1, від 16 березня 2010 року № 6, від 20 березня 2019 року № 207, метрику про дійсність результатів атестації від 18 лютого 2019 року № 2274, рішення про відмову в призначенні пенсії від 18 січня 2022 року № 052630002983, довідку від 24 січня 2022 року, лист Держпраці від 11 березня 2019 року.
Відповідач 1 – Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (ідентифікаційний код 20632802) зареєстроване як юридична особа, про що до ЄДР внесений відповідний запис.
За принципом екстериторіальності для розгляду заяви від 27 січня 2022 року був визначений структурний підрозділ ГУ ПФУ в Кіровоградській області.
04 лютого 2022 року ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення № 0052630002983 “Про відмову у призначенні пенсії”.
Відмовляючи в призначенні пенсії, відповідач виходив з такого:
П. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з яких не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівники, які не мають такого стажу роботи з шкідливими й важкими умовами праці, але мають не менш як половину стажу на таких роботах, за наявного відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначається із зменшенням пенсійного віку, зазначеного абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону, зокрема, чоловікам – на один рік за кожні два роки шість місяців такої роботи.
Вік заявника – 57 років 00 місяців 25 днів.
Страховий стаж особи становить 24 роки 11 місяців 20 днів.
Пільговий стаж – 06 років 11 місяців 6 днів.
За результатами розгляду документів встановлено, що трудова книжка НОМЕР_4 оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, тому страхового стажу не зараховано:
-          період роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року, оскільки наказ про звільнення видано через п`ять місяців після звільнення з роботи;
-          період роботи в колгоспі з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року, оскільки в архівній довідці від 28 січня 2020 року № 07-02/26 не зазначено встановлений мінімум вихододнів в колективному господарстві та відпрацьовані дні.
За результатами розгляду документів встановлено, що наказ про проведення атестації на підприємстві товариство з обмеженою відповідальністю “НВП “Метрика” був виданий 27 листопада 2015 року, дані про те, що атестація на підприємстві проведена вперше відсутні. Враховуючи викладене до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року.
Для зарахування зазначених періодів до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки, видані за місцем роботи на підставі первинних документів, та довідки про перейменування в разі необхідності.
Рішення про відмову в призначенні пенсії може бути переглянуто у разі надання додаткових документів.
Не працює. На обліку в органах Пенсійного фонду України не перебуває.
Позивачу роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, воно може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.
Докази на підтвердження дати направлення (вручення) позивачу рішення, яке є предметом спору, суду не надані.
З приводу періоду з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року, на зарахування якого до страхового стажу претендує позивач, суд встановив такі обставини.
Записи в трудовій книжці серії НОМЕР_4 свідчать про таке:
Запис 13 – 18 грудня 1989 року на підставі розпорядження від 18 грудня 1989 року № 109к ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Краматорського будівельного управління “Укренергочомет” на Дружківський майданчик Краматорської дільниці електрозварником ручного зварювання 3 розряду.
Запис 14 – 01 липня 1991 року на підставі розпорядження від 02 липня 1991 року № 54-к позивачу присвоєний 4 розряд на Дружківському майданчику Краматорської дільниці електрозварника ручного зварювання.
Запис 15 – на підставі наказу від 07 травня 1992 року № 84 трест “Укренергочормет” перетворений на орендне підприємство “Укренергочормет”.
Запис 16 – на підставі наказу від 30 грудня 1994 року № 209 орендне підприємство “Укренергочормет” перетворене на колективне підприємство “Укренергочормет”.
Запис 17 – 15 травня 1997 року на підставі розпорядження від 10 жовтня 1997 року № 107к позивач був звільнений за ст. 38 Кодексу законів про працю України за власним бажанням.
Як свідчить довідка Відділу трудового архіву Краматорської міської ради від 10 лютого 2020 року № 07-01/206, документи будівельного управлення “Укренергочормет” надійшли на зберігання до відділу трудового архіву Краматорської міської ради не в повному обсязі. На зберіганні перебувають розрахункові відомості щодо нарахування заробітної плати: управління, дільниця механізації за 1982, 1984 роки; працівникам Краматорської дільниці за 1983, 1988 роки; управління, ОГМ за липень – грудень 1985 року.
В документах за 1989-1997 роки, які зберігаються у відділі, прізвище, ім`я, по батькові “ ОСОБА_1 ” не значиться.
Документи з кадрових питань (особові справи працівників, накази про прийняття, звільнення, переведення та атестацію робочих місць) на зберігання до відділу не надходили.
Належні та допустимі докази на підтвердження твердження позивача про те, що з метою уточнення інформації про період роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року він звернувся до Державного архіву Донецької області та приватного акціонерного товариства “Укренергочормет”, суду не надані. До того ж такі документи не були предметом розгляду пенсійного органу.
Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), період роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року до страхового стажу позивача не був зарахований.
З приводу періоду роботи з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року, в зарахуванні якого до страхового стажу позивача, відмовив пенсійний орган, суд встановив такі обставини.
Запис 11 – 03 січня 1989 року на підставі наказу від 06 квітня 1989 року № 2 позивач був прийнятий на роботу до колгоспу “Перше травня” в якості робітника тваринництва.
Запис 12 – 04 листопада 1989 року на підставі наказу від 03 жовтня 1989 року звільнений за власним бажанням.
Як свідчить архівна довідка комунальної установи “Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області” від 28 січня 2020 року № 07-02/26, ОСОБА_2 (так у документах), рік народження та посада не вказані, працював в колгоспі “Перше травня” з січня по вересень 1989 року, за цей період відпрацьовано днів: в січні – 28, в лютому – 28, в березні – 31, в квітні – 30, в травні – 31, в червні – 30, в липні – 31, в серпні – 31, в серпні – 31, у вересні – 30; за жовтень 1989 року ОСОБА_2 (так у документах) значиться, однак кількість відпрацьованих днів не вказана.
Період роботи з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року пенсійний орган не зарахував позивачу до страхового стажу, що підтверджено розрахунком стажу (форма РС-право).
З приводу періоду роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року, в зарахуванні якого до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, відмовив пенсійний орган, суд встановив такі обставини.
Запис 27 – 20 жовтня 2014 року на підставі наказу від 20 жовтня 2014 року № 60 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” електрогазозварником 4 розряду.
Запис 28 – 07 лютого 2019 року на підставі наказу від 07 лютого 2019 року № 28-к позивач був звільнений на підставі п. 5 ст. 36 Кодексу законів про працю України за переведенням до товариства з обмеженою відповідальністю “НВП “Метрика”.
Як свідчить довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 січня 2020 року № 2, видана товариством з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика”, ОСОБА_1 працював повний робочий день в цьому товаристві і за період з 20 жовтня 2014 року по 07 лютого 2019 року (04 роки 03 місяці 17 днів) виконував – загальні професії за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачена Списком № 2, розділ ХХХІІІ, постанова Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461.
Наказ за підсумками атестації робочих місць від 27 листопада 2015 року № 163-ОТ.
Довідка видана на підставі: наказів про прийом і звільнення від 20 жовтня 2014 року № 60-к, від 07 лютого 2019 року № 28, технологічного процесу роботи цеху, лімітів по роботі, особистої картки ф. П-2,
Додаткові відомості: відпустки без збереження заробітної плати не надавалися.
Згідно з наказом товариства з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” від 27 листопада 2015 року № 163-ОТ “Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці” на підставі протоколу атестаційної комісії від 26 листопада 2015 року № 1-ат та за наслідками розгляду матеріалів за підсумками атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення та інші пільги та компенсації за роботу з шкідливими та важкими умовами праці товариство затвердило Перелік професій і посад, яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 за особливо шкідливі та особливо важкі умови праці та за Списком № 2 за шкідливі та важкі умови праці.
Суд зауважує, що вказівки на те, що атестація проведена вперше або посилання на накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, якщо такі видавалися до 27 листопада 2015 року, наказ від 27 листопада 2015 року № 163-ОТ не містить.
Належні та допустимі докази затвердження в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” підсумків атестації робочих місць за умовами праці до 27 листопада 2015 року суду не надані.
Індивідуальні відомості про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містять інформацію про спеціальний стаж ОСОБА_1 за період роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика”, починаючи з лютого 2016 року за кодом підстави обліку – “ЗПЗ013Б1”. За період з жовтня 2014 року по січень 2016 року включно відомості про спеціальний стаж в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.
Як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), пенсійний орган зарахував позивачу періоди роботи: з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року – 01 рік 01 місяць 20 днів – до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований; з 27 листопада 2015 року по 07 лютого 2019 року – 03 роки 03 місяці 22 дні – до страхового та до пільгового стажу за Списком № 2.
Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058), який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 27 січня 2022 року, Закон № 1058 діяв в редакції від 01 грудня 2021 року.
Згідно з п. 16 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення” (далі – Закон № 1788) застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.
П. 1 абз. 2 п. 2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 було передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України “Про пенсійне забезпечення”.
На підставі пп. 27 п. 7 розділу І Закону України 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” п. 2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону № 1058 викладений у новій редакції, що не передбачає застосування Закону № 1788 при призначенні пенсії особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає ст. 114 Закону № 1058.
Щодо права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 слід зазначити таке.
Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у ч. ч. 2 і 3 цієї статті, а пенсії за вислугу років – на умовах, зазначених у ч. 4 цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абз. 1 цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. абз. 1 і 3-13 цього пункту, страхового стажу:
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі – Порядок № 383).
Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
До розділу ХХХІІІ. Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36, включені:
33 електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки
33 електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних 
машинах
33 електрозварники ручного зварювання
До розділу ХХХІІІ. Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, включені:
електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;
електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах;
електрозварники ручного зварювання;
Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону № 1788.
Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі – Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового  державного соціального страхування.
Крім того, п. 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.
Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти таких висновків: основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка; лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу (зокрема, уточнюючих довідок, відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування тощо).
Порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.
Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1).
На час звернення позивача з заявою про призначення пенсії Порядок № 22-1 діяв в редакції від 10 грудня 2021 року.
При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 “Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України”, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі – Постанова правління ПФУ № 25-1).
Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.
Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів:  єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.
Відповідно до п. 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії,  (Заява про призначення/перерахунок пенсії – додаток 1);  подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі – сервісний центр).
Заява про призначення пенсії, може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Згідно з п. 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених ч. 4 ст. 45 Закону № 1058.
Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків , або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5).
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;
5) документи, які засвідчують особливий статус особи: .
Приймання, оформлення і розгляд документів, поданих для призначення (перерахунку) пенсії, регламентовано розділом ІV Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Згідно з п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру:
ідентифікує заявника (його представника);
надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;
реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;
уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;
з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;
повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;
сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;
надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку;
повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал;
видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;
повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Крім того, п. 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.
Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до п. 4.7 розділу ІV Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно з п. 4.8 розділу ІV Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України “Про електронні документи та електронний документообіг”, “Про електронні довірчі послуги” та “Про захист персональних даних”. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.
Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 “Деякі питання документування управлінської діяльності”.
П. 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
Аналіз положень п. 1.1 розділу І, п. п. 4.2, 4.3, 4.8, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 зумовлює такі висновки:
-          з заявою про призначення пенсії особа може звернутися до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України, через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб, (тобто сервісний центр) або подати відповідну заяву через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (п. 1.1);
-          при прийманні документів працівник сервісного центру територіального органу Пенсійного фонду, до якого звернувся заявник: ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених п. 2.28 розділу ІІ цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр (п. 4.2);
-          після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів, електронну пенсійну справу (п. 4.2).
При цьому зміст норм, що містяться в п. 4.2 та 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, свідчить, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з прийняттям ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішення від 04 лютого 2022 року № 0052630002983 “Про відмову у призначенні пенсії”.
Цим рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Для вирішення публічно-правового спору, що виник між сторонами, рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області належить перевірити на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС.
Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії, суд виходить саме з тих аргументів, які пенсійний орган навів у рішенні, що є предметом спору.
Перш за все, суд вважає за необхідне відзначити, що, вирішуючи питання про наявність у ОСОБА_1 права на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, ГУ ПФУ в Кіровоградській області наводило норму п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, яка, по-перше, не відповідає чинній на той час редакції п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, по-друге, не підлягала застосуванню до спірних правовідносин.
Суд зауважує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 визначає п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
На день звернення ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії, тобто станом на 27 січня 2022 року, п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 визначав такі умови для призначення пенсії:  вік – 55 років;  страховий стаж – не менше 30 років у чоловіків; пільговий стаж – не менше 12 років 06 місяців.
За відсутності страхового стажу, встановленого абз. 1 п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абз. абз. 1 і 3-13 цього пункту, страхового стажу не менше 27 років 6 місяців у чоловіків.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абз. 1 пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абз. абз. 1 і 15-23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону: чоловікам – на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Щодо наявності підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року суд зазначає таке.
Суд встановив, що в період з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року ОСОБА_1 працював в Краматорському будівельному управлінні “Укренергочормет” електрозварником ручного зварювання (записи №№ 13-17 в трудовій книжці).
До страхового стажу цей період не зарахований, про що свідчить розрахунок стажу (форма РС-право).
В рішенні, яке є предметом спору, пенсійний орган зазначив, що період з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року не зарахований до страхового стажу, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок, а наказ про звільнення видано через п`ять місяців після звільнення з роботи.
Оцінюючи правомірність наведеної відповідачем 1 підстави для відмови в зарахуванні цього періоду до страхового стажу, суд виходить з такого.
Відповідно до абз. 1 п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року № 110, (далі – Інструкція № 58), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Згідно з абз. 2 п. 2.2 Інструкції № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Стягнення до трудової книжки не заносяться.
П. 2.3 Інструкції № 58 встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно з п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується “ 05.01.1993”.
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
П. 2.6 Інструкції № 58 передбачено, що у разі разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. 
Відповідно до п. 2.7 Інструкції № 58 у разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.
Згідно з п. 2.8 Інструкції № 58 якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності – вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності – облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. 
Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.
У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.
Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів (п. 2.9 Інструкції № 58).
Згідно з п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу “Відомості про роботу” як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.
У графі 3 пишеться: “Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво” із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у “Класифікаторі професій”.
Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
Якщо працівнику в період роботи надається новий розряд, тоді про це в установленому порядку робиться відповідний запис.
Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим порядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.
Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу.
Відповідно до п. 2.15 Інструкції № 58 якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: “Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то”, а у графі 4 проставляється підстава перейменування – наказ (розпорядження), його дата і номер. 
П. 2.26 Інструкції визначено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Наприклад, “Звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України”.
Відповідно до п. 2.27 Інструкції № 58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Днем звільнення вважається останній день роботи.
Згідно з п. 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що рішення, яке є предметом спору, не відповідає критерію обґрунтованості, оскільки пенсійний орган не зазначив конкретний пункт (підпункт) Інструкції № 58, який був порушений при заповненні трудової книжки. Самого лише посилання на Інструкцію№ 58 в даному випадку недостатньо.
Дійсно, в записі № 17 про звільнення позивача 15 травня 1997 року зазначено, що цей запис внесений на підставі розпорядження “№ 107к від 10.10.1997”, тобто на підставі розпорядження, яке видано майже через п`ять місяців після дати звільнення.
Водночас суд відзначає, що Інструкція № 58 чітко визначає коло осіб, які уповноважені вносити записи до трудової книжки. До таких осіб належить керівник підприємства або спеціально уповноважена ним особа.
Вирішуючи публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 19 грудня 2019 року у справі № 307/541/17, а саме:
“34. Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
35. При цьому, колегія суддів вважає, що правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників.
На переконання суду, позивач як особа, на яку не покладено обов`язків щодо організації ведення обліку, зберігання і видачі трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для незарахування пенсійним органом страхового стажу і, як наслідок, для обмеження права позивача на пенсійне забезпечення. На працівника не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
З огляду на це, а також враховуючи, що записи №№ 13-17 містять всі необхідні відомості для зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року, факт того, що дата розпорядження про звільнення, яка є значно пізнішою за дату звільнення, не може позбавляти позивача права на зарахування цього періоду роботи до його страхового стажу.
До того ж, як обґрунтовано зазначає позивач, у разі виникнення сумнів в обґрунтованості внесення відповідного запису в трудову книжку, або у разі необхідності уточнення будь-яких інших відомостей щодо періоду роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року, пенсійний орган мав можливість реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися із запитом до підприємства-роботодавця (його правонаступника) або до архівної установи, провести перевірку тощо. Однак пенсійний орган цього не зробив.
Крім того, суд зазначакє, що відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.
За цих обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року.
Щодо правомірності відмови пенсійного органу в зарахуванні позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року суд зазначає таке.
Суд встановив, що в період з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року ОСОБА_1 працював в колгоспі “Перше травня” робітником тваринництва (записи №№ 13-14 в трудовій книжці).
До страхового стажу цей період не зарахований.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058, страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені ст. 24 Закону № 1058.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року. До 01 січня 2004 року стаж вимірювався періодом роботи (трудовий стаж).
Отже, до 01 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджені записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.
При цьому суд зазначає, що зміст поняття “загальний трудовий стаж” є ширшим, ніж поняття “страховий стаж”, оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.
Види трудової діяльності, що зараховуються до стражу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені ст. 56 Закону Закон № 1788.
Так, згідно з ч. 1 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788 при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Суд відзначає, що трудова книжка НОМЕР_4 не містить інформації про прийнятий колгоспом мінімум участі в громадському господарстві, а також про фактичне виконання позивачем річного мінімуму трудової участі, а у разі якщо такий мінімум не був виконаний – причини такого невиконання.
Не містить всієї необхідної інформації і архівна довідка комунальної установи “Трудовий архів Костянтинівського району Донецької області” від 28 січня 2020 року № 07-02/26.
Отже, обґрунтованим є висновок пенсійного органу про те, що наявність у позивача права на зарахування періоду роботи в колгоспі з 03 січня 1989 року по 04 листопада 1989 року не підтверджена належними та допустимими доказами.

Щодо правомірності відмови пенсійного органу в зарахуванні позивачу до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, періоду роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року суд зазначає таке.
Суд встановив, що в період з 20 жовтня 2014 року по 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 працював в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” електрогазозварником (записи №№ 27-28 в трудовій книжці).
Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29 січня 2020 року № 2, виданою товариством з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика”, ОСОБА_1 працював повний робочий день в цьому товаристві і за період з 20 жовтня 2014 року по 07 лютого 2019 року (04 роки 03 місяці 17 днів) виконував роботи за професією (посадою) електрогазозварник, зайнятий різанням та ручним зварюванням, що передбачена Списком № 2.
Отже, позивач має право на зарахування періоду роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року до його спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Однак, як свідчить розрахунок стажу (форма РС-право), пенсійний орган зарахував позивачу періоди роботи: з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року – 01 рік 01 місяць 20 днів – до страхового стажу; до пільгового стажу цей період не зарахований.
В рішенні, яке є предметом спору, ГУ ПФУ в Кіровоградській області зазначило, що період з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року не зарахований до пільгового стажу, оскільки в наказів за підсумками атестації робочих місць від 27 листопада 2015 року № 163-ОТ відсутні дані про те, що атестація проведена вперше.
Дійсно, вказівки на те, що атестація проведена вперше або посилання на накази про підсумки атестації робочих місць за умовами праці, якщо такі видавалися до 27 листопада 2015 року, наказ від 27 листопада 2015 року № 163-ОТ не містить.
Належні та допустимі докази затвердження в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” підсумків атестації робочих місць за умовами праці до 27 листопада 2015 року суду не надані.
Разом з цим суд не приймає доводи пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року, виходячи з таких міркувань.
П. 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з п. 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
П. 10 Порядку № 383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.
Пільговий характер роботи в період з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року позивач підтвердив записами в трудовій книжці та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тобто належними та допустимими доказами в розумінні ст. 62 Закону № 1788, п. 10 Порядку № 383, п. 20 Порядку № 637.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі – Порядок № 442) та Методичними рекомендаціями.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Особи, які зайняті на роботах (за професіями), що передбачені Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
При цьому на працівника, зайнятого на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а.
Отже, відсутність даних про те, що наказом від 27 листопада 2015 року атестація робочих місць за умовами праці в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” була затверджена вперше, а в період з 21 серпня 1992 року по 27 листопада 2015 року не проводилась, не може слугувати підставою для відмови позивачу в зарахуванні до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, періоду роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року.
До того ж пенсійний орган не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 3 ст. 44 Закону № 1058, та звернутися із запитом про надання відповідної інформації та документів (наказів про атестацію робочих місць з додатками) безпосередньо до підприємства-роботодавця.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 04 лютого 2022 року № 0052630002983 “Про відмову у призначенні пенсії” підлягає визнанню протиправним.
Висновок суду про протиправність цього рішення ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС, є необґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.
Відмовляючи в призначенні пенсії, ГУ ПФУ в Кіровоградській області не забезпечило всебічний, повний та об`єктивний розгляд поданих позивачем документів.
Оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом скасування цього рішення.
Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС для повного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог та застосувати такі способи захисту як зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області: зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 18 грудня 1989 року по 15 травня 1997 року в Краматорському будівельному управлінні “Укренергочормет” електрозварником ручного зварювання; зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, період роботи з 20 жовтня 2014 року по 26 листопада 2015 року в товаристві з обмеженою відповідальністю “НПП “Метрика” електрогазозварником повний робочий день;
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 січня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
Суд зауважує, що з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 є ГУ ПФУ в Кіровоградській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.
Отже, саме на ГУ ПФУ в Кіровоградській області суд покладає обов`язок зарахувати вказані вище періоди до страхового та спеціального (пільгового) стажу та повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 р. у справі № 200/4817/22 - залишити без задоволення.                                                                     
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2022 р. у справі № 200/4817/22 - залишити без змін.                                                                                            
Повне судове рішення складено 16 травня 2023 року.     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                               І.В. Сіваченко