ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22786/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  25 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                   судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,    
                                 суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, в якому просив:       
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.07.2021 о/р НОМЕР_1 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 01.02.2021 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, на підставі довідки №21-452зп від 30.03.2021 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, виданої Офісом Генерального прокурора, без застосування обмеження пенсії її максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2022 року позов задоволено частково.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.     
Відповідно до ч.1  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Станом на 25 квітня 2023 року відповідачем не надано до суду письмового відзиву (заперечень) на апеляційну скаргу.   
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, з 29 грудня 2005 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати. Вказані обставини підтверджуються копією пенсійної справи позивача та не заперечуються відповідачем.
19 квітня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням посадових окладів працівників прокуратури, до заяви додав довідку Генеральної прокуратури України від 23 березня 2016 року № 18-496зп.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва    від 19.01.2017 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною відмову Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Генеральної прокуратури України № 18-496зп від 23 березня 2016 року та зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ з розрахунку 90 відсотків місячної заробітної плати станом на 01 грудня 2015 року у розмірі 47995 грн. 29 коп., зазначеної у довідці Генеральної прокуратури України № 18-496зп від 23 березня 2016 року, без обмеження граничного розміру пенсії, починаючи з 01 січня 2016 року.
Позивач 03 липня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про здійснення перерахунку пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора №21-1117зп від 02 червня 2020 року.
Листом від 08 липня 2020 року №2600-0310-8/92516 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило позивачу у здійсненні перерахунку пенсії з посиланням на те, що після 13 грудня 2019 року нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Київ від 26.10.2020 №640/20783/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі від 08 липня 2020 року за №2600-0310-8/92516 про відмову у проведенні перерахунку пенсії за вислугою років та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки офісу Генерального прокурора №21-1117зп від 02 червня 2020 року з урахуванням раніше проведених виплат.
З 01.01.2021 відбулося чергове підвищення заробітної плати прокурорським працівникам, про що Офісом Генерального прокурора позивачу видано довідку №21-452зп від 30.03.2021 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії, що є підставою для перерахунку пенсії.
Позивач 09.06.2021 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати та виплачувати з 01.02.2021 пенсію за вислугу років на підставі довідки №21-452зп від 30.03.2021.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві  рішенням від 14.07.2021 о/р НОМЕР_1 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 " відмовило позивачу в перерахунку пенсії з тих підстав, що у разі здійснення перерахунку пенсії відповідно до наданих документів її розмір зменшиться.
Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно зі  статтею 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
На час призначення позивачу пенсії (2013 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею  501  Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ  (до 15 липня 2015 року).
Відповідно до частини 1 цієї правової норми прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно із частиною 12 статті  501  Закону України № 1789-ХІІ  обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 17 статті  501  Закону України № 1789-ХІІ).
До статті  501  Закону України № 1789-ХІІ  вносилися зміни  Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI    (далі - Закон України № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина 17 статті  501  Закону України №1789-ХІІ  з 1 жовтня 2011 року стала 18, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14 жовтня 2014 року  ухвалено Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ  (далі - Закон України № 1697-VІІ).
У первинній редакції частина 12 статті 86 цього Закону мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первинна редакція наведеної правової норми та частина 17 (з 1 жовтня 2011 року - 18) статті  501  Закону України № 1789-ХІІ  містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону України № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у тому числі й стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15 липня 2015 року втратив чинність  Закон України № 1789-XII  (крім пункту 8 частини 1 статті 15, частини 14 статті 16, абзацу 1 частини 2 статті 462, статті 47, частини 1 статті 49, частини 5 статті 50, частин 3, 4, 6 та 11 статті 501, частини 3 статті 512, статті 53 щодо класних чинів).
01 січня 2015 року набрав чинності  Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII    (далі - Закон України № 76-VIII), яким, зокрема, частину 18 статті  501  Закону України № 1789-ХІІ  (діяла до 15 липня 2015 року) та частину 20  статті 86 Закону України № 1697-VІІ  (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Прийняття зазначеного  Закону, як убачається із пояснювальної записки до його законопроєкта, було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей держави дії положень окремих законів України, створення умов для стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.
Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року, в Україні жоден  закон  не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі  Законів України «Про прокуратуру».
Законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року делегував Кабінету Міністрів України.
13 грудня 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності  Конституції України  (конституційності) положення частини 20  статті 86 Закону України № 1697-VII  ухвалив рішення № 7-р(II)/2019, яким:
- визнав таким, що не відповідає  Конституції України  (є неконституційним), положення частини 20  статті 86 Закону України № 1697-VII  зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
- положення частини 20  статті 86 Закону України № 1697-VII  зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
До того ж Конституційний Суд України установив такий порядок виконання цього  рішення:
- частина 20  статті 86 Закону України № 1697-VII  зі змінами не підлягає застосуванню з дня  ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина 20  статті 86 Закону України № 1697-VII  підлягає застосуванню в первинній редакції:
« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
З аналізу вищезазначеного вбачається, що на момент розгляду цієї справи законодавством України передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до частини 20  статті 86 Закону України № 1697-VII, відповідно до якої таке право може бути реалізовано за умови прийняття нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури та надання позивачем довідки про заробітну плату при звернення до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою в рішенні Верховного Суду від 14 вересня 2020 року в зразковій справі №560/2120/20, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року (провадження № 11-337заі20).
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до    статті 86 Закону України № 1697-VII    на підставі довідки Прокуратури міста Києва від 30 березня 2021 року №21-452зп.
Водночас, у частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії виходячи з 90% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром слід відмовити, оскільки перерахунок пенсійної виплати наразі відповідач не виконав і жодного обмеження розміру пенсії ще не визначив.
При цьому суд виходить з того, що судовому захисту підлягають лише порушені, не визнані або оспорювані права, відповідне порушення має мати місце на момент розгляду справи судом, адже судовими актами не можуть регулюватись відносини на майбутнє.
А тому позовна вимога в цій частині заявлена позивачем передчасно, оскільки оцінка розміру щомісячних виплат пенсії позивачу може бути зроблена лише після проведення пенсійним органом перерахунку пенсії.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.  
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції. 
Положеннями  ст. 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                     
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.           
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 червня 2022 року залишити без змін.           
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

              Суддя-доповідач                                                                                 Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.