ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5091/19  Номер провадження 22-ц/814/2357/23	Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,
представника третьої особи, приватного виконавця Скрипника В.Л., - адвоката Лейковської А.О.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Ковжоги О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу представника третьої особи у справі, приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., адвоката Лейковської А.О., на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2022 року
у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності та скасування  реєстрації права власності
УСТАНОВИВ:
У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого, уточнивши позовні вимоги (а.с. 138-141 т. 1), прохала суд:
- визнати недійсними електронні торги, проведені 11 березня 2019 року державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про реалізацію нежитлового приміщення (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1 ; 
- скасувати свідоцтво приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про проведення електронних торгів, виданого приватним виконавцем Полтавської області Скрипником В.Л. від 04.06.2019, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: нежилого приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 ;
- скасувати реєстрацію права власності на майно - нежитлове приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 1985 р.н., паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області, 17.07.2002, проживаючий АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , здійснену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 05.06.2019 Дробітько В.В.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 05.06.2019 Дробітько В.В. було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 - нежитлові приміщення (перукарня), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв.м, реалізоване на публічних торгах 11.03.2019 Державним підприємством «СЕТАМ».
Вказувала, що приватним виконавцем Скрипником В.Л. 19.11.2018 відкрито виконавче провадження № 57717121 з виконання виконавчого листа № 2/554/39/2013, виданого 01.08.2013 Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованості за Кредитним договором № 302 від 19.04.2007 в розмірі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн, витрати по оплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього - 116 342,77 грн.
18.01.2019 винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Вказано, що залишок заборгованості по кредиту складає 11 320,55 доларів США. Зазначено, що боржнику ( ОСОБА_2 ) на праві приватної власності належить перелічене в постанові нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення (перукарня), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв.м. 
На описане майно було накладено арешт та встановлено заборону відчуження цього майна. 
ОСОБА_2 не була належним чином повідомлена про вчинення виконавчих дій та була позбавлена можливості оскаржити дії приватного виконавця у встановленому законом порядку, оскільки перебувала і до теперішнього часу перебуває за кордоном. Тобто той факт, що по даному виконавчому листу відкрито 2, а не 1 виконавче провадження ОСОБА_2 не знала та мала всі підстави справедливо вважати, що виконавче провадження здійснюється у Шевченківському ВДВС ГТУЮ м. Полтава. Жоден правочин у вигляді кредитного договору за № 302 від 19.04.2007 ОСОБА_2 не укладала. 
Зазначала, що 19.04.2007 між Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» в особі Філії Акціонерного комерційного банку «Імексбанк» в м. Полтаві та нею був укладений договір кредиту № 534. 
Згідно зі свідоцтвом про зміну імені серія НОМЕР_3 від 12.07.2016, тодішнє прізвище позивачки « ОСОБА_4 » змінено на « ОСОБА_5 ».
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту між АКБ «Імексбанк» в особі Філії АКБ «Імексбанк» в м. Полтаві та її чоловіком, ОСОБА_6 , було укладено договір іпотеки № 534 від 18.04.2007, посвідчений Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Підгайною Оленою Іванівною 18.04.2007 та зареєстрований в реєстрі за № 1-996. В іпотеку банку була передана квартира АДРЕСА_3 . На зазначений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно, який зареєстрований за № 1-997. Згідно з п. 3.3.8 Договору кредиту, ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути кредит в повному обсязі з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями згідно з Графіком, визначеним п. 1.1. цього Договору кредиту. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача, ОСОБА_7 , помер.
Опинившись в скрутному матеріальному становищі, вона була позбавлена можливості повернути кредит у відповідності до умов графіку, визначеним п.1.1. цього Договору, а тому, між нею та Акціонерним комерційним банком «Імексбанк» в особі Філії Акціонерного комерційного банку «Імексбанк» в м. Полтаві 29.05.2013 було укладено новий графік здійснення щомісячних платежів по кредитному договору № 534 від 19.04.2007, за яким термін здійснення погашень кредиту обраховувався щомісячно до 28 числа з загальною сумою 115 650,00 грн. Виконуючи умови графіку від 29.05.2013, відповідно банківським квитанціям про внесення платежів від 17.06.2013; 24.07.2013; 20.08.2013; 18.09.2013; 17.10.2013; 25.11.2013; 23.12.2013; 21.01.2014; 21.02.2014; 25.03.2014; 25.04.2014; 19.05.2014; 16.06.2014; 23.07.2014; 22.08.2014; 25.09.2014; 21.10.2014; 28.09.2015, ОСОБА_2 повернуто Акціонерному комерційному банку «Імексбанк» в особі Філії Акціонерного комерційного банку «Імексбанк» в м. Полтаві 115 650,38 грн, що свідчить про виконання нею зобов`язань за договором кредиту № 534 від 19.04.2007. 
Вказувала, що вказане свідчить також і про те, що на момент продажу майна з публічних торгів ДП «СЕТАМ» не пересвідчилося у тому, що майно, яке виставлено на публічні торги, не являється предметом іпотеки, але всупереч зазначеному вище договору іпотеки на нежитлові приміщення (перукарню), місцезнаходження: АДРЕСА_1 загальною площею 14,6 кв.м. було звернуто стягнення та реалізовано вказане майно. 
Предметом іпотеки у даному випадку є наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_3 та має загальну площу 79,60 кв.м.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 у цивільній справі № 1622/13706/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 534 від 19.04.2007 в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн, витрати по оплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього - 116 342,77 грн.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2013 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_9 відмовлено повністю. В частині стягнення з ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» 116 342,77 грн рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 залишено без змін. 
На виконання вказаного рішення суду ПАТ «Імексбанк» 01.08.2013 було видано виконавчий лист № 2/554/39/2013.
ТОВ «АНСУ» 03.05.2018 надало до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Октябрським районним судом м. Полтави на підставі рішення суду по справі № 1622/13706/2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк», а саме з ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника - ТОВ «АНСУ».
Державне підприємство «СЕТАМ» належним чином було повідомлено про існування перелічених вище обставин, що унеможливлювали здійснення реалізації майна, а саме: нежитлових приміщень (перукарні), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв. м., проте всупереч цьому зазначене майно все ж було реалізоване.
Після отримання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2013 у справі № 2/554/39/2013 ОСОБА_2 звернулась до банку та був складений графік щомісячних погашень по кредитному договору № 534 від 18.04.2007. Виконуючи графік погашення відповідно до банківських квитанцій нею були внесені суми і повністю сплачений кредит. Електронні торги були проведені з порушенням законодавства, так як борг по кредитній угоді погашено повністю, що підтверджується квитанціями. А по-друге, в акті про електронні торги зазначено про заборгованість за договором № 302 від 19.04.2007, однак такий договір вона ніколи не укладала з ПАТ «Імексбанк», а укладала кредитну угоду № 534 від 19.04.2007, яка була забезпечена договором іпотеки № 534 від 18.04.2007, предметом якого нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 79,60 кв.м.
Відповідно до п. 3.1.4 Договору іпотеки, у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, або не виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його, і отримані кошти використати на погашення кредиту.
Позивач також вказувала, що приватний виконавець Скрипник В.Л. не оформив і не перевірив належним чином об`єкт, який виставив на торги, а саме: при отриманні витягу з Державного реєстру речових прав підтягується інформація, що даний об`єкт, а саме нежиле приміщення за адресою АДРЕСА_1 , 19,1 кв.м належить ОСОБА_6 . Даний об`єкт не розділений і не визначений порядок користування.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторія Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович, Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», про визнання електронних торгів недійсними, скасування свідоцтва про право власності та скасування  реєстрації права власності - задоволено.
Визнано електронні торги проведені 11 березня 2019 року державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України, про реалізацію нежитлового приміщення (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, розташованого в АДРЕСА_1 , недійсними;
???Скасовано свідоцтво приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про проведення електронних торгів, виданого приватним виконавцем Полтавської області Скрипником В.Л. від 04.06.2019 року, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: нежилого приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване в АДРЕСА_1 ;
Скасовано реєстрацію права власності на майно - нежитлове приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване в  АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1  1985 р.н., паспорт серія  НОМЕР_1 , виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області , 17.07.2002 р., проживаючий АДРЕСА_2 , інд.код  НОМЕР_2 ., здійснену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 05.06.2019 року Дробітько В.В. 
короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
Із вказаним рішенням не погодився відповідач, ОСОБА_1 , а також третя особа -приватний виконавець Виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 .
Вважає рішення незаконним та необґрунтованим.
Вказував, що судом не зазначено норми матеріального права, які були порушенні приватним виконавцем.
Суд взяв до уваги лише доводи позивача, викладені у позові, та не надав оцінки доказам, що надавались приватним виконавцем, відповідачем та товариством «АНСУ».
Приватним виконавцем було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника (позивачки) у передбаченому законом порядку та вчинено всіх необхідних дій для встановлення наявності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Рухомого майна не було виявлено, але встановлено наявність на праві власності нерухомого майна -  квартири  АДРЕСА_3 , що перебуває в іпотеці ТОВ «АНСУ»; гараж та нежиле приміщення - перукарня за адресою АДРЕСА_1 .
Також, скаржник не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність боргу, оскільки суму заборгованості визначено рішенням суду. 
Приватним виконавцем було описано нежиле приміщення (перукарню) та накладено арешт, в подальшому, зроблена оцінка майна (згідно Звіту № 48 вартість склала - 51 700,00 грн); повідомлення про результат оцінки на другий день було надіслано приватним виконавцем за адресою ОСОБА_2 із зазначеням права на оскарження, і тільки через 38 діб були проведені торги. ОСОБА_2 намагалась скаржитись на виконавця, подавши 20.05.2019 скаргу до Міністерства юстиції України, а також подавала скаргу до суду, що переглядалась касаційним судом, однак протиправності дій (бездіяльності) приватного виконавця не було встановлено.
Доводи апеляційної скарги приватного виконавця Скрипника В.Л.
Вказував, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, винесене з неповним з`ясуванням обстави, що мають значення, невідповідністю висновків обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального пава.
Зазначив, що в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про те, що дії приватного виконавця відповідають вимогам закону, вказував на доведеність обставин заборгованості ОСОБА_2 перед банком, та що реалізація майна з прилюдних торгів була проведена у відповідності з вимогами закону. 
У той же час, судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення покладено лише пояснення позивача, хоча в наявні у справі докази повністю спростовують позицію позивача. 
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_2 зазначила, що доводи апеляційних скарг є безпідставними, а рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права. 
Зазначила, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2020 року у справі № 554/9630/17, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 01 грудня 2020 року було встановлено, що правовідносини за договором кредиту № 534 від 18.04.2007 є припиненими. (т. 5 а.с. 147-156)
щодо процесуальної можливості розгляду справи апеляційним судом за відсутності учасників справи, що у судове засідання не з`явились.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
04.05.2023 адвокат Лучко Т.І., що діє в інтересах позивача ОСОБА_2 надала заяву про перенесення слухання справи у зв`язку із отриманням нею травми, що підтверджується долученою медичною довідкою від 03.05.2023 № 134, та не проводити розгляд справи без її участі.
Також, 04.05.2023 від представника позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , до апеляційного суду надійшла заява про перенесення слухання справи у зв`язку із отриманням травми адвокатом Лучко Т.І.
Апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення слухання справи через неявку адвоката та представника позивача в судове засідання, оскільки така неявка не свідчить про неможливість перегляду справи апеляційним судом у даному судовому провадженні, враховуючи що сторона позивача висловила свою позицію щодо спірних правовідносин у тексті відзиву на апеляційні скарги та не була позбавлена можливості надати додаткові письмові пояснення, що такі наявні. Разом із тим, неявка адвоката позивача у судове засідання не є поважною причиною неявки у судове засідання представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_7 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання
Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Також, апеляційний суд зазначає, що розгляд справи вже неодноразово відкладався апеляційним судом, у тому числі за клопотанням адвоката та представника позивача. Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення у справі «Frydlender v.France», заява № 30979/96, § 43, ECHR 2000-VII).
Враховуючи те, що представник та адвокат позивача були належним чином та завчасно повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, а також враховуючи строки розгляду справи апеляційним судом, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;
Судом установлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 у цивільній справі № 1622/13706/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до  ОСОБА_8  (нині -  ОСОБА_2 ), ОСОБА_9 про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_10 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заборгованість за кредитним договором № 534 від 19.04.2007 в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн, витрати по оплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, всього - 116 342,77 грн.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2013 рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_9 відмовлено повністю. В частині стягнення з ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» 116 342 грн 77 коп рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 залишено без змін. 
На виконання рішення суду позивачу 01.08.2013 було видано виконавчий лист № 2/554/39/2013 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави № 1622/13706/2012 від 11.06.2018 стягувача замінено на ТОВ «АНСУ») заборгованості за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн витрати по оплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього -116 342,77 грн, який було звернуто до примусового виконання та який перебував на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. 
Згідно із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 залишок заборгованості по кредиту складає 11 320, 55 доларів США. (ВП № 57717121).
19.11.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
19.11.2018 винесено постанову про арешт майна боржника. 
21.01.2019 винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та залучено ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» для визначення вартості описаного та арештованого майна, а саме нежитлові приміщення (перукарня) розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 
11.03.2019 ДП «СЕТАМ» проведені електронні торги за лотом № 333330 з реалізації нежитлових приміщень (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з актом приватного виконавця від 04.06.2019 про проведення електронних торгів переможцем торгів є ОСОБА_1 , який придбав майно за 235 412 грн та повністю сплатив вказані грошові кошти на депозитний рахунок приватного виконавця.
05.06.2019 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 - нежитлові приміщенням (перукарня), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв.м, реалізоване на публічних торгах 11.03.2019 Державним підприємством «СЕТАМ».
Позивач при зверненні до суду з позовом стверджувала, що після отримання рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17.04.2013 вона звернулася до банку і там з представником банку, провідним фахівцем УРПЗ АТ «Імексбанк», був складений графік щомісячних погашень по кредитному договору № 534 від 18.04.2007. Виконуючи вказаний графік повністю сплатила кредит. Зазначала, що торги були проведені з порушенням, законодавства так як в першу чергу, борг по кредитній угоді погашено повністю, що підтверджується квитанціями про сплату банку, а по друге, предметом іпотеки по даному договору було нерухоме майно, квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 79,60 кв.м, а не нежитлове приміщення (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Місцевим судом зазначено, що за відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відповідного органу державної виконавчої служби. За таких обстав, суд вважає, що державним виконавцем був порушений порядок реалізації майна, відповідно до якого на виконавця покладені обов`язки, а саме формування відповідної заявки на реалізацію майна та пакету документів на неї. Заявка на реалізацію арештованого майна не відповідала вимогам законодавства. Порушення вимог законодавства у виконавчому провадженні виконавцем, в тому числі неповідомлення позивача про відкриття виконавчого провадження, призвело до порушення його прав у даному виконавчому провадженні. Позивачка стверджувала у позові, що внаслідок неправомірних дій приватного виконавця, проведено електронні торги з реалізації нерухомого майна (лот №333330), а саме нежитлового приміщення (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка пов`язує неправомірність дій приватного виконавця, які вплинули на результати торгів.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що неправомірні дії приватного виконавця вплинули на результати електронних торгів, внаслідок чого законні інтереси позивача порушені під час торгів, тому вимоги позову в цій частині є обґрунтованими. 
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів наявності заборгованості ОСОБА_2 перед банком, так само не встановлено в процесі виконання її точної суми, в разі якщо вона і була, що унеможливило вирішити питання про співмірність вартості реалізованого майна сумі невиконаних зобов`язань.
За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку про те, що вищезазначені обставини в сукупності вплинули на результат прилюдних торгів і зміст самого правочину, оскільки майно було реалізовано без належного повідомлення про це боржника, зокрема, наслідком чого було позбавлення її права на оскарження дій державного виконавця щодо накладення арешту на спірне майно та передачу на реалізацію з публічних торгів належного їй приміщення, стартової ціни реалізації майна, а тому прилюдні торги необхідно визнати недійсними.
На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Предметом позовних вимог у цій справі є, зокрема, позовні вимоги про визнання недійсними електронних торгів, проведених 11 березня 2019 року державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про реалізацію нежитлового приміщення (перукарні), загальною площею 14,6 кв.м, розташованого у АДРЕСА_1 ;
Скасування  свідоцтва приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта про проведення електронних торгів, виданого приватним виконавцем Полтавської області Скрипником В.Л. від 04.06.2019, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з: нежилого приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 .
Скасування реєстрації  права власності на майно - нежитлове приміщення (перукарня), загальною площею 14,6 кв.м, розташоване у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 1985 р.н, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Миргородським МРВ УМВС України в Полтавській області, 17.07.2002, проживаючий АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , здійснену приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу 05.06.2019 року Дробітько В.В.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.
Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів, зазначене свідчить про оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Згідно з частиною четвертою статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 ЦК України).
Для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Натомість дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають окремий порядок та спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів (розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7). Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статі 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)».
Таким чином, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Щодо незаконності дій приватного виконавця 
Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні приватного виконавця перебували виконавчий лист № 2/554/39/2013, виданий Октябрським районним судом м. Полтави 01.08.2013 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» (згідно ухвали Октябрського районного суду м. Полтави № 1622/13706/2012 від 11.06.2018 стягувача замінено на ТОВ «АНСУ») заборгованості за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 в сумі 14 431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115 072,05 грн витрати по оплаті державного мита в сумі 1 150,72 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн, а всього -116 342,77 грн.
Згідно із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2018 залишок заборгованості по кредиту складає 11 320,55 доларів США. (ВП № 57717121).
Висновки місцевого суду про те, що приватним виконавцем був порушений порядок реалізації майна, - є безпідставними.
В матеріалах справи відсутні докази про те, що приватний виконавець порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження». 
Як вбачається з наданих сторонами доказів, приватний виконавець у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» належним чином інформував боржника ОСОБА_2 про усі виконавчі дії, які ним вчинялися, шляхом направлення відповідних документів на адресу боржника: АДРЕСА_4 . Зокрема, повідомлення та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.11.2018, та про арешт майна боржника від 19.11.2018, про опис та арешт майна боржника від 08.01.2019, про визначення вартості майна боржника, про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 21.01.2019. (т. 1 а.с. 12-28) 
З матеріалів справи вбачається, що позивачка, ОСОБА_2 , неодноразово оскаржувала дії приватного виконавця.
У відповідності з довідкою за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 24.06.2019, складеної в.о начальника управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області від 24.06.2019 порушень вимог законодавства України не встановлено. (т. 1 а.с. 193-206)
Також, жодним судовим рішенням незаконність дій приватного виконавця, як щодо відкриття виконавчого провадження, його проведення, проведення опису та арешту майна в тому числі щодо спірного нежитлового приміщення (перукарня), місцезнаходження: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв.м, передачі його на реалізацію, встановлена не була. (судова справа № 1622/13706/2012).
Відсутні належні докази і на підтвердження того, що приватний виконавець не мав права передавати нежитлове приміщення (перукарня за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 14,6 кв.м, на реалізацію з електронних торгів. 
Спірне приміщення на праві власності належить боржнику у виконавчому провадженні, тому могло бути арештоване та передане на примусову реалізацію. 
Наявність іпотечного майна також не є перешкодою для звернення стягнення на інше майно боржника. 
Висновки місцевого суду про допущення приватним виконавцем порушень законодавства під час здійснення примусово виконання, у тому числі щодо неповідомлення боржника (позивачки) про відкриття виконавчого провадження, є безпідставними, а доводи апеляційних скарг в цій частині є обґрунтованими. 
Щодо наявності порушень при проведенні процедури електронних торгів.
Місцевий суд установив, що на державного виконавця покладені обов`язки, а саме формування відповідної заявки на реалізацію майна та пакету документів на неї; заявка на реалізацію арештованого майна не відповідала вимогам законодавства. 
Апеляційний суд вважає, що зазначений висновок місцевого суду також суперечить вимогам матеріального права. 
У відповідності  з п. 2  «Порядку  реалізації арештованого майна» заявка на реалізацію арештованого майна повинна містити такі дані:  повне найменування відділу державної виконавчої служби або прізвище ім`я, по батькові (за наявності) приватного виконавця, виконавчий округ, номер посвідчення приватного виконавця;  номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчих проваджень; повні найменування боржника та стягувача, їх адреси, код за ЄДРПОУ - для юридичних осіб; форма реалізації арештованого майна (електронний аукціон чи аукціон за фіксованою ціною); відомості про наявність/відсутність згоди стягувача (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки згоди стягувача та заставодержателя/іпотекодержателя) на проведення третього електронного аукціону у спосіб продажу майна з можливістю зниження стартової ціни лоту; вид майна (зазначається відповідно до категорій, які використовуються на Веб-сайті); найменування майна, включаючи назву моделі, модифікації та інші складові найменування, які зазначаються згідно з реєстраційною, технічною та іншою документацією або наявними позначками на самому майні; відомості про майно, яке передається на реалізацію, його склад, характеристики, опис, включно з інформацією про явні дефекти, відсутні елементи, обмежену функціональність (додатково зазначається інформація, визначена пунктами 6 - 10 розділу ІІІ цього Порядку);  місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна, зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек); вартість майна, що передається на реалізацію, визначена рішенням суду або відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця для перерахування коштів; адреса офіційної електронної пошти відділу державної виконавчої служби чи приватного виконавця; фото- та/або відеоматеріали;  кваліфікований електронний або власноручний (у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу І цього Порядку) підпис начальника відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. В разі якщо заявку на реалізацію арештованого майна подав приватний виконавець, він підписує її самостійно із дотриманням умов, вказаних у цьому пункті.
Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Як вбачається із заявки на реалізацію майна, - вона за формою та змістом містить усі необхідні реквізити та інформацію. (т. 1 а.с. 231-233)
Ані в позовній заяві (а.с. 133 -141 т. 1), ані місцевим судом в судовому рішенні не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення оформлення заявки на реалізацію арештованого майна, та як вони вплинули на процедуру проведення електронних торгів. 
Позивачка вказувала, що на час проведення електронних торгів у неї відсутній борг та реалізація спірного приміщення проведена безпідставно, разом з тим, на підтвердження даного факту нею не надано жодного доказу. 
Апеляційний суд не може брати до уваги наявність спору у справі № 554/9630/17 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Імексбанк» про визнання припиненим правовідношення за договором кредиту та іпотеки, зняття заборони відчуження нерухомого майна, оскільки на даний час судове рішення у цій справі чинності не набрало. 
За таких обставин, доводи апеляційних скарг є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження. 
Щодо доводів апеляційної скарги про добросовісність набувача 
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».
Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар.
Апеляційний суд зазначає, що в даній справі не вирішується питання про витребування майна у добросовісного набувача. 
В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про недійсність проведених електронних торгів. 
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У відповідності з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено ставку судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду - 150% ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено ставку судового збору за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 9 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
У даній справі позов подано у 2019 році, в якому об`єднано три самостійні вимоги немайнового характеру згідно з уточненням, за кожну з яких підлягав сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року, в якому подано позов, а саме по 768,40 грн за кожну вимогу, що становить суму 2 305,20 грн. Відповідно, за подачу апеляційної скарги на рішення суду у даній справі підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3 547,81 грн (із розрахунку: 2 305,20 х 150%).
Враховуючи те, що позов задоволенню не підлягає, судовий збір, сплачений ОСОБА_1 та приватним виконавцем Скрипником В.Л. за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 457,80 грн підлягає відшкодуванню кожному за рахунок позивача. 
Переплачена ОСОБА_1 сума судового збору підлягає поверненню у порядку, передбаченому ст. 7 Закону України «Про судовий збір», а не стягненню з позивача.
Також, з матеріалів справи вбачається, що у справі за заявою позивача було забезпечено позов ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2019 (а.с. 132, 142 т. 1), яка була оскаржена ТОВ «АНСУ» в апеляційному порядку. За подачу апеляційної скарги ТОВ «АНСУ» було сплачено судовий збір у сумі 1 921 грн (а.с. 176, 181 виділених матеріалів) та за результатом апеляційного перегляду заяву було задоволено, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2019 частково скасовано. Таким чином, з позивача на користь ТОВ «АНСУ» підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, а саме 960,50 грн.
Судові витрати, понесені позивачем під час розгляду справи, відшкодуванню не підлягають у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_1  та апеляційну скаргу представника третьої особи у справі, приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л., адвоката Лейковської А.О., - задовольнити. 
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2022 року - скасувати. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 457,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 457,80 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 02.08.2019 у розмірі 960,50 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                          П.С. Абрамов

Судді                 О.О. Панченко

В.П. Пікуль