ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/1986/21  Номер провадження 22-ц/814/2353/23	Головуючий у 1-й інстанції Назарьова Л. В.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Гальонкіна С.А.,
суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю., 
при секретарі Гречці Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності,

В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності.
Позов обґрунтовано тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 17 січня 2020 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області орієнтовною площею 1,9300 га. 
Після виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, останній був погоджений експертом державної експертизи, що підтверджується Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21 лютого 2020 року № 2597/82-20. 06 березня 2020 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 5321887500:00:006:0208. 
Після погодження проекту землеустрою та державної реєстрації земельної ділянки, позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0208 та передачу у власність в порядку приватизації, на що отримала відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність. Рішенням від 08 грудня 2020 року Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03 вересня 2020 року «Про відмову у затвердженні документації зі землеустрою та надання земельної ділянки у власність земельної ділянки».
У зв`язку зі змінами в законодавстві та розпорядника земель сільськогосподарського призначення, 11 серпня 2021 року позивачем направлено на затвердження проект землеустрою до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. 
28 серпня 2021 року позивачу стало відомо, що земельна ділянка площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0208, передана у приватну власність іншій особі. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру, право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 . 
Вважає, що Білицькою селищною радою Полтавського району Полтавської області в порушення норм земельного законодавства, передано земельну ділянку у власність ОСОБА_2 . 
Просила визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради № 13.80 від 13 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5321887500:00:006:0208 та передачу її у власність ОСОБА_2 . Також прохає суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60049303 від 28 серпня 2021 року та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності за ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку. Крім цього, прохає суд стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року узадоволенні позову ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправним дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 . Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилаєтеся на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування висновків Верховного Суду. Зазначає, що саме за її проектом землеустрою було сформовано спірну земельну ділянку. У свою чергу Білицька селищна рада, передавши земельну ділянку у власність ОСОБА_2 , діяла не добросовісно.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 17 січня 2020 року № 1952-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області орієнтовною площею 2,0 га.
За  замовленням  ОСОБА_1 інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_4   розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність ОСОБА_1 , загальною площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства на території Чорбівської сільської ради (за межами населених пунктів) Кобеляцького району Полтавської області, кадастровий номер: 5321887500:00:006:0208  (т.1 а.с. 14- 69). 
Проект  землеустрою  погоджений  експертом  державної експертизи ОСОБА_5 , що підтверджується Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 21 лютого 2020 року № 2597/82-20 (т. 1 а.с. 71). 
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 06 березня 2020 року відділом у Кобеляцькому районі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0208, призначеної для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (т.1 а.с. 72).
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03 вересня 2020 року № 15390-СГ відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0208 із земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області за межами населених пунктів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі № 440/5765/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 03 вересня 2020 року №15390-СГ «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки». Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити проект щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для передачі у власність ОСОБА_1 , загальною площею 1,9255 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області (за межами населених пунктів), кадастровий номер 5321887500:00:006:0208 та передати таку земельну ділянку у власність (т. 1 а.с. 77-84).
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області з повідомленням про наявність у неї дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Білицької (Чорбівської сільської) селищної ради Полтавського району Полтавської області, орієнтовною площею 1,93 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. (т.1 а.с. 87-91).
Разом з тим, також встановлено, що в грудні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області з письмовою заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки соціальної сфери площею 2,0 га, що знаходиться за межами населених пунктів на території Чорбівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. 
Розпорядженням Кобеляцької районної державної адміністрації від 13 грудня 2011 року за № 541 надано дозвіл громадянам на виготовлення проектів землеустрою на земельні ділянки. 
Зі списку громадян, яким надається дозвіл на виготовлення проектів землеустрою, що є додатком до розпорядження голови райдержадміністрації від 13 грудня 2011 року за № 541 вбачається, що ОСОБА_2 надано дозвіл для виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки загальною площею 2,00 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 146-147).
Відповідно до висновку Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 01 грудня 2003 року № 115, сільською радою погоджено надання дозволу на розробку проекту передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , як працівнику соціальної сфери.
У 2021 році за замовленням ОСОБА_2 інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_6 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 1,9255 га, у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білицької селищної ради Кобеляцького (Полтавського) району Полтавської області (т. 1 а.с. 148- 166).
Зі змісту пояснювальної записки до вказаного проекту землеустрою вбачається, що підставою для його розроблення є, зокрема, розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації від 13 грудня 2011 року № 541, висновок Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 01 грудня 2003 року № 115 (т. 1 а.с. 149-150).
У жовтні 2020 року відбулася реорганізація Чорбівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області шляхом приєднання до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області. 
06 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області як власника (розпорядника) вказаної земельної ділянки з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу безоплатно їй у власність земельної ділянки.
Рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 13 серпня 2021 року за № 13.80, затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9255 га, на території Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 167).
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що право власності на земельну ділянку загальною площею 1,9255 га, кадастровий номер 5321887500:00:006:0208, зареєстровано за ОСОБА_2 . Підставою для державної реєстрації є рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області від 13 серпня 2021 року за № 13.80. Підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 60049303 від 28 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 85, 168).
Позиція суду апеляційної інстанції
Положеннями статті 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
У частинах 1-3 статті 116 ЗК України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема шляхом одержання громадянами земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.
Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Стаття 118 ЗК України визначає, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Цей орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проєктів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Не можуть передаватися у власність земельні ділянки, які уже перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб. Такі земельні ділянки можуть бути передані у власність лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законодавством.
Згідно з частинами 1-5 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.
У постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що у дозволі на виготовлення проєкту землеустрою визначається лише приблизна площа земельної ділянки та орієнтовне місцезнаходження (наприклад, земельний масив, у межах якого вона буде знаходитись). Конкретизується ж земельна ділянка у проєкті землеустрою. Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає інформацію щодо меж земельної ділянки та інформацію, важливу для визначення можливості використання земельної ділянки у той чи інший спосіб, зокрема, перелік обмежень у використанні земельних ділянок (меж охоронних зон (наприклад, біля ліній електропередач), зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель); матеріали погодження проєкту землеустрою тощо (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»).
Видача дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає надання згоди власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет оренди. Відповідно цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду в майбутньому. Затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ділянки засвідчує згоду власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування) із вибором предмета оренди - земельної ділянки, конкретизованої у проєкті землеустрою. Отже, внаслідок зазначених дій майбутніми орендарем та орендодавцем погоджується одна із умов майбутнього договору - земельна ділянка, яка стане предметом оренди. Якщо земельна ділянка сформована, то розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження позбавлені будь-якого сенсу.
Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що невиникнення договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків стосовно одна одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і їх не може бути упорядковано у вичерпний перелік. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад, з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття потрібної контрагенту інформації тощо.
Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.
Можна кваліфікувати як недобросовісну таку поведінку власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи.
З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду.
Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з її конкретних обставин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) звернула увагу на те, що не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції.
Отже, лише факт звернення особи до компетентного органу з метою реалізації нею свого права на отримання земельної ділянки не підтверджує виникнення у такої особи обґрунтованого права на звернення до суду в разі надання у власність земельної ділянки, на яку вона претендувала, іншій особі. Вирішення питання про передачу особі у власність земельної ділянки має здійснюватися із дотриманням принципів добросовісності та розумності.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) сформулювала висновок про те, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Водночас у постановах Верховного Суду, зокрема, від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17, від 09 червня 2021 року у справі № 128/1329/18, від 13 червня 2022 року у справі № 278/2592/20, від 30 червня 2022 року у справі № 700/305/20 (та від 01 липня 2022 року у справі № 700/309/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20 зроблено висновки про те, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених правових норм, першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього не існує законних перешкод.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що хоч ОСОБА_2 і надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,00 га, ще 13 грудня 2011 року однак жодних дій щодо розроблення проекту остання не вчиняла аж до 2021 року. 
При цьому на момент замовлення ОСОБА_2 розроблення проекту землеустрою спірна земельна ділянка вже була сформована та відомості щодо неї внесені до Державного земельного кадастру. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-53157982320202 від 06 березня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 5321887500:00:006:0208 зареєстрована на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, 09 лютого 2020 року; ФОП ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 72)
Інженером - землевпорядником ФОП ОСОБА_4   розроблено проект землеустрою зазначеної земельної ділянки за замовленням  ОСОБА_1 для передачі у власність останній.
З аналізу наданих документів колегія суддів приходить до висновку, що позивач вчинила потрібні дії щодо вирішення питання про отримання права власності на земельну ділянку - отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою земельної ділянки, розробила такий проєкт, за її заявою сформовано земельну ділянку, у зв`язку із чим вона мала легітимні сподівання та правомірні очікування на закінчення процедури отримання у власність земельної ділянки.
Враховуючи, що підставою формування спірної земельної ділянки був проєкт землеустрою розроблений на замовлення  ОСОБА_1 , то саме вона має першочергове право на отримання даної земельної ділянки у власність.
Однак суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року.
Позов ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності слід задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради № 13.80 від 13 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5321887500:00:006:0208 та передачу її у власність ОСОБА_2 . 
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60049303 від 28 серпня 2021 року та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності за ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги в повному обсязі з Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений останньою при подачі позову по 454 грн. 00 коп. з кожного, та при подачі апеляційної скарги в розмірі по 681 грн. 00 коп.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що хоч у позовній заяві ОСОБА_1 і зазначає про стягнення на її користь також витрат на правничу допомогу, однак при розгляді справи як судом першої інстанції так і апеляційної стороною позивача не надано доказів на підтвердження зазначених витрат. Матеріали справи містять попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, однак відсутні дані щодо фактично наданих послуг, а саме акт пройму-передачі, розрахунок та докази на підтвердження оплати наданих послуг. 
За вказаних обставин відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2022 року – скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та скасування права власності - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої сесії восьмого скликання Білицької селищної ради № 13.80 від 13 серпня 2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 5321887500:00:006:0208 та передачу її у власність ОСОБА_2 . 
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 60049303 від 28 серпня 2021 року та вилучити з Державного реєстру прав запис про право власності за ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку.

Стягнути з Білицької селищної ради Полтавського району Полтавської області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою при подачі позову по 454 грн. 00 коп. з кожного, та при подачі апеляційної скарги в розмірі по 681 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 квітня 2023 року

Головуючий                         С.А. Гальонкін 

Судді                         Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова