П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 522/9462/22	
Головуючий в 1 інстанції: Федчишена Т.Ю.
          Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
                                        
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

27 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Барбова В`ячеслава Олександровича ОДП № 5747207 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 18.07.2022 року він не зміг зупинитися біля медичного закладу «Центр реконструктивної та відновної медицини», де знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.07.2022 по 25.07.2022, так як там всі місця для паркування були зайняті. Зробивши два кола поряд з медичним закладом, позивач не знайшов місця для паркування, в нього раптово підвищився тиск та почалося запаморочення. Позивач наголосив, що з метою усунення небезпеки, яка могла загрожувати йому та іншим учасникам руху при подальшому керуванні ним транспортним засобом, ним було прийнято рішення про раптову зупинку, тобто він діяв у стані крайньої необхідності. Позивач вважає, що його дії не спричинили шкоди жодним правам чи інтересам інших осіб, та враховуючи, що позивач діяв в стані крайньої необхідності, посилаючись на приписи ст.18 КУпАП, просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідач заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні, зазначаючи, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена інспектором з паркування з додержанням вимог законодавства, підставою для її прийняття стало порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, а саме здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчиненні нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.311 КАС України, у зв`язку із неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
18 липня 2023 року інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Барбовим В.О. винесено постанову серії ОДП № 5747207, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Постановою встановлено, що 18 липня 2022 року о 16год. 01хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом HYUNDAI SONATA, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул. Тіниста, 9/11, здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дії позивача не є такими, що вчинені ним у стані крайньої необхідності, а тому відсутні підстави для застосування положень ст.17, ст.18 КУпАП.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до   Закону України “Про дорожній рух” від 30.06.1993 № 3353, встановлений  Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що  учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього  Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306, знак 3.34   «Зупинку заборонено»   - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знаку - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаку не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаку поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.
Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн).
Апелянт зазначає, що здійснив зупинку автомобіля у м. Одесі по вул. Тіниста, 9/11 у зв`язку з поганим самопочуттям, та для забезпечення безпеки дорожнього руху, тобто, в стані крайньої необхідності, що у свою чергу виключає можливість застосування відповідного адміністративного стягнення.
Статтею 17 КУпАП визначені обставини, що виключають адміністративну відповідальність. Так, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Відповідно до приписів ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Отже, відповідно до змісту ст.18 КУпАП, обов`язковою умовою наявності стану крайньої необхідності є неможливість усунення небезпеки за даних обставин іншими засобами.
Тож, саме посилання особи, стосовно якого здійснюється розгляд справи про адміністративне правопорушення, на існування крайньої необхідності у вигляді поганого самопочуття, не може беззаперечно свідчити про необхідність застосування положень ст. ст. 17, 18 КУпАП, а має відповідати фактичним обставинам справи та не викликати сумнівів щодо наявності крайньої необхідності, що повинно бути співставлено з наявними в матеріалах справи доказами, показами свідків, іншими обставинами, що зумовили крайню необхідність.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з медичної картки № 1113/187 відділення внутрішніх хвороб «Центру реконструктивної та відновної медицини» ОСОБА_1 з 11.07.2022 та у день притягнення його до адміністративної відповідальності, а саме 18.07.2022, перебував на стаціонарному лікуванні у вказаному відділенні, клінічний діагноз гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 3 ст, 3. Кризовий перебіг. Гіпертензивне серце. Неускладнений гіпертензивний криз від 07.07.2022, 11.07.2022 Ускладнений ТІА від 19.07.2022 гіпертонічний криз. Фіброз АК. Недостатність МК 1 ст. ТК 1 ст. Симптоматична синусова тахікардія. СН 2а зі збереженою ФВЛШ 65%, ДДФ ЛШ 1 типу.
Тобто позивач вже більше тижня, як лікував неускладнений гіпертензивний криз від 07.07.2022 та 11.07.2022, який відповідно до Класифікації, стандартів діагностики та лікування серцево-судинних захворювань Асоціації кардіологів України, потребує зниження тиску протягом кількох годин. Госпіталізація не обов`язкова.
Тобто, погіршення самопочуття при неускладненому гіпертензивному кризі проходить за декілька годин.
У зв`язку із викладеним, колегія вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що позивач повинен був усвідомлювати та міг передбачити можливість погіршення самопочуття у зв`язку з наявними хворобами, встановленими діагнозами та перебуванням на стаціонарному лікуванні, з посиланням на те, що відповідно до п. 2.9 «б» ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані.
На переконання колегії суддів, зафіксований у медичній картці ускладнений ТІА від 19.07.2022 гіпертонічний криз підтверджує доводи ОСОБА_1 про раптове погіршення стану в день до цього, а саме 18 липня 2022 року.
Так, судова колегія враховує, що у більшості випадків симптоми вже усуваються, коли пацієнти добираються до лікарні, і навіть процедури візуалізації не можуть дати чіткий діагноз (https://uk.wikipedia.org/wikip).
Аналізуючи наведені положення КпАП України та правил слід звернути увагу на те, що правила дорожнього руху створюють умови захисту прав та інтересів учасників дорожнього руху та суспільства в цілому при експлуатації транспортних засобів. 
Отже, у разі раптового погіршення здоров`я водій повинен був вжити заходів до екстреної зупинки транспортного засобу, що може свідчити про стан крайньої необхідності, та в разі продовження керування автомобілем в такому стані позивач міг створити небезпечну ситуацію на дорозі для пішоходів та інших водіїв.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає обґрунтованими доводи апелянта, що зупиняючи свій автомобіль біля медичного закладу у м. Одесі по вул. Тіниста, 9/11, він діяв в стані крайньої необхідності, що відповідно до ст.17 КУпАП, звільняє його від адміністративній відповідальності.
З наведеного вбачається, що постанова серії ОДП № 5747207 від 18 липня 2023 року Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, підлягає скасуванню.
Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до             адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Пунктом 8.2-1 ПДР передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому, дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.
Аналогічні вимоги до встановлення дорожніх знаків закріплені в підпункті 10.1.1 Національного стандарту України "Безпека дорожнього руху. ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування. ДСТУ 4100-2014".
Колегія суддів зазначає, що дорожні знаки повинні розміщуватися таким                  чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну                пору доби. Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом  у постановах від              09 жовтня 2019 року справа №337/3816/16-а, від 24 квітня 2019 року справа №127/12081/17, від 20 лютого 2019 року справа №592/12038/16-а.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказам.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
З долученої відповідачем фотофіксації до матеріалів справи неможливо встановити, що позивач зупинив своє авто в межах дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».
Таким чином, відповідачем не надано належних доказів, які б у розумінні статті 251 КУпАП підтверджували порушення позивачем вимог знаку 3.34, що виключає можливість притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.3  ст.272 КАС України  судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями  273-277,  282-286  цього  Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16 березня 2023 року – скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП № 5747207 від 18 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 – закрити.
Постанова   апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко