24.04.23
22-ц/812/395/23

Єдиний унікальний номер судової справи № 489/5052/18 
Провадження № 22-ц/812/395/23 
Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.

Постанова
Іменем України

24 квітня 2023 року м. Миколаїв Справа №489/5052/18
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Горенко Ю.В.,
без участі сторін, належним чином повідомлених про день, час і місце судового засідання,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2023 року, постановлену в складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні цього ж суду в м. Миколаєві, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, 

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 подала до суду вищевказаний позов, який обґрунтовувала наступним.
Позивач вказувала, що вона на підставі договору дарування від 25 грудня 2014 року є власником частини житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1036 від 25 листопада 2016 року належній їй частині житлового будинку надана нова адреса: АДРЕСА_2 
Іншими співвласником частки вищезазначеного домоволодіння є ОСОБА_3 
ОСОБА_1 зазначала, що зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 600 кв.м., яка була передана під забудову рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 353 від 29 лютого 1956 року.
Посилаючись на те, що між сторонами виникають спори щодо порядку користування цією земельною ділянкою, ОСОБА_1 просила визначити порядок користування вищевказаною земельною ділянкою.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 листопада 2018 року за клопотанням позивача по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу.
За повідомленням експерта від 11 лютого 2019 року неможливо дати висновок, у зв`язку зі смертю відповідача.
Заочним рішенням Ленінського районного суду від 04 жовтня 2019 року визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 серпня 2020 року у даній справі замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного ОСОБА_2 .
Наступною ухвалою цього ж суду від 28 жовтня 2020 року призначено судову земельно- технічну експертизу, на вирішення якої поставлене наступне питання - які можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою загальною площею 600 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників, порядку, що склався, тощо (надати усі можливі варіанти).
Проведення експертизи доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області та попереджено експерта про кримінальну відповідальність відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України. Провадження у справі зупинено.
07 жовтня 2021 року на адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшов висновок експерта №115-149е.
Відповідно до вказаного висновку, експертом запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою відповідно до виконаного порядку користування земельною ділянкою станом на 23 липня 1975 року з урахуванням фактичних розмірів, геометричної форми земельної ділянки і щільності забудови.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.
06 грудня 2022 року від представника відповідача – адвоката Колесник Ю.В. надійшло клопотання про призначення повторної судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлене аналогічне питання - які можливі варіанти порядку користування земельною ділянкою загальною площею 600 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням часток співвласників, порядку, що склався, тощо (надати усі можливі варіанти).
Клопотання аргументоване тим, що експерт не взяв до уваги побажання відповідача, також за основу взято акт судового виконавця 1975 року, який суперечить ухвалі суду про затвердження мирової угоди та при проведенні експертизи не враховані норми пожежної, санітарної безпеки, тощо. 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2023 року призначено повторну судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено іншій експертній установі, а саме експерту Миколаївської філії Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. 
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, просила ухвалу суду першої інстанції про призначення повторної експертизи скасувати.
В апеляційній скарзі зазначала, що оскаржувана ухвала суду про призначення повторної експертизи необґрунтована, оскільки в ній не викладені передбачені частиною 2 статті 113 ЦПК України підстави для призначення повторної експертизи, тоді як відповідачкою у клопотанні викладені лише припущення. 
Крім того, у підготовчому судовому засіданні відповідачка не ставила питання про проведення повторної експертизи, тому відсутні підстави для задоволення клопотання на даній стадії судового процесу.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, заперечуючи проти її доводів, посилалася на ідентичні з клопотанням про призначення повторної експертизи обставини.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 та є користувачами земельної ділянки за цією ж адресою, яка була передана під забудову рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 353 від 29 лютого 1956 року. 
Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №1036 від 25 листопада 2016 року належній ОСОБА_1 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами надана нова адреса: АДРЕСА_2 .
Ухвалою народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 02 червня 1975 року затверджена мирова угода на вказаних умовах між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про поділ будинку АДРЕСА_1 та встановлення порядку користування земельною ділянкою. 
Затверджуючи мирову угоду, суд виходив з того, що мирова угода оформлена актом судового виконавця вимогам закону не суперечить.
Затверджена копія акта судового виконавця від 20 травня 1975 року, з викладеним змістом узгоджених умов мирової угоди, складений судовим виконавцем, у присутності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , техніка облінвентарбюро та двох понятих, міститься в матеріалах інвентарної справи №9049 на 60 аркуші. 
Графічний варіант визначення порядку користування житловим будинком і земельною ділянкою АДРЕСА_1 між співвласниками зазначено на 59 аркуші інвентарної справи №9049, із змінами внесеними техніком 23 липня 1975 року, у зв`язку із мировою угодою між співволодільцями.
Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи № 115-149е від 18 серпня 2021 року, проведеною експертом Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області Шапошниковою Е.О., вона була проведена на підставі матеріалів даної цивільної справи № 489/5052/18, інвентарної справи МБТІ, дослідження земельної ділянки.
На підставі проведеного дослідження, експерт дійшов висновку, що встановити порядок користування земельною ділянкою технічно є можливим відповідно до виконаного порядку користування земельною ділянкою станом на 23 липня 1975 року з урахуванням фактичних розмірів земельної ділянки на теперішній час. 
На розгляд суду запропоновано один варіант порядку користування земельною ділянкою.
Вхід (в`їзд), літ. №7 на земельну ділянку залишається в особистому користуванні ОСОБА_1 . 
Вхід (вїзд), літ. №8 на земельну ділянку залишається в особистому користуванні ОСОБА_2 .
Загальна площа наданої земельної ділянки виділеної у користування ОСОБА_1 становить 250,70 кв.м., що менше від ідеальної частки на 45,865 кв.м. та менше на 5,3 кв.м. від первинного встановленого порядку користування земельною ділянкою станом на 23/07/1975 р.
ОСОБА_2 виділяється земельна ділянка загальною площею 342,43 кв.м., що більше від ідеальної частки на 45,865 кв.м. та менше на 7,43 кв.м. від первинно встановленого порядку користування станом на 23/07/1975 р.
Запропонований варіант виділу земельної ділянки можливий за умови обов`язкового доступу сторін на ділянки, що залишаються в їх особистому користуванні для обслуговування зовнішніх стін будівель, що їм належать.
Відповідно до частин 1,2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. 
Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частини 1, 2 статті 102 ЦПК України). 
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1)для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частини 1 статті 103 ЦПК України).
В силу частини 2 статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).
Таким чином, при зверненні із клопотанням про призначення у справі повторної експертизи сторона має довести, а суду слід встановити, що наявний у справі висновок експертизи є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності.
Згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України 26 грудня 2012 № 1950/5, повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).
Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта.
В порушення викладених положень закону, вимог та роз`яснень Верховного Суду України суд в оскаржуваній ухвалі не навів жодного аргументу про те, що висновок експерта №115-149е від 18 серпня 2021 року є необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, а тому не виконав вимоги, передбачені статтями 263, 264 ЦПК України.
Так, висновок експерта №115-149е від 18 серпня 2021 року є достатньо обґрунтованим, містить дослідницьку частину з посиланням на об`єкти, які досліджувались, їх характеристики та підстави, з яких виходив експерт при викладенні своїх висновків, тоді як представником відповідача ОСОБА_6 не наведені переконливі докази того, що такий висновок суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви у його правильності.
У клопотанні про призначення повторної експертизи не зазначено будь-яких переконливих аргументів та доказів, які свідчать про недотримання експертом при проведенні експертизи або судом при призначенні експертизи вимог процесуального права, а також не зазначено конкретно, яким саме матеріалам справи висновок експерта суперечить.
Разом з тим, наявна в матеріалах справи експертиза була проведена без врахування побажань відповідача ОСОБА_2 . 
Крім того, на питання експерт щодо усіх можливих варіантів порядку користування земельною ділянкою не надав відповідь.
Зазначені обставини свідчать про неповноту проведеного експертом дослідження, а не про його необґрунтованість чи суперечність іншим матеріалам справи, що згідно частини 1 статті 113 ЦПК України є підставою для призначення додаткової, а не повторної експертизи.
Посилання заявника на те, що у підготовчому судовому засіданні відповідачка не ставила питання про проведення повторної експертизи, тому відсутні підстави для задоволення клопотання на стадії судового процесу по суті, колегія суддів вважає хибними.
Згідно з вимогами статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Отже, виходячи з вказаних вимог закону, суд має право долучати докази та призначити по справі експертизу, які спрямовані на ефективний захист порушених прав, на стадії розгляду справи по суті. 
За такого колегія суддів вважає, що були наявні підстави для призначення додаткової, а не повторної судової земельно-технічної експертизи.
Заперечень про проведення експертизи експертним закладом визначеним судом в оскаржуваній ухвалі заявник в апеляційній скарзі не зазначав.
За такого, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним частково змінити оскаржувану ухвалу суду щодо виду експертизи.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 лютого 2023 року змінити в частині визначення виду експертизи.
Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою додаткову судову земельно-технічну експертизу. 
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                 Н.В. Самчишина

Судді:                                                                 В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова         

Повний текст постанови складено 24 квітня 2023 року.