ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року 
м. Київ

справа № 420/1058/19
адміністративне провадження № К/9901/5932/20 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Рибачука А.І.,  Тацій Л.В., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу №420/1058/19
за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року (суд у складі головуючого судді Токмілової Л.М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Ступакової І.Г., суддів: Бітова А.І., Лук`янчук О.В.) у справі №420/1058/19
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  22 лютого 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду звернулось Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі по тексту - позивач, Управління ДАБК) з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_2 ), в якому просить зобов`язати відповідачів знести самочинно збудований об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , за власний рахунок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за результатами повторного позапланового заходу встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 виконуються будівельні роботи з нового будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку.
У свою чергу, наказом Управління ДАБК скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта № ОД 061180750058 від 16 березня 2018 року «Індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 » та скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Ухвалюючи рішення суди виходили з того, що орган державного архітектурно-будівельного контролю при виявлені факту самочинного будівництва не визначав об`єкт таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою, а також не виносив припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та не надавав відповідачам строк для добровільного його виконання.
Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.  02 березня 2020 року Управління ДАБК Одеської області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року по справі №420/1058/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Скаржник вказує на застосування судами попередніх інстанцій норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №388/314/15-ц та від 23  травня 2018 року у справі №910/73/17.
Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що при зверненні до суду з позовом про знесення самочинного будівництва належить керуватись статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
Касатор також зазначає, що судами не надано правову оцінку факту зловживання відповідачем 1 своїми правами та зазначення ним у поданих документах завідомо неправдивих відомостей, що свідчить про умисні дії щодо невиконання вимог, встановлених законом.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2020 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.
Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, у справі №420/1058/19.
На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 10 грудня 2021 року №2245/0/78-21, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Желєзного І. В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2021 року №15), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2021 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Рибачука А.І., Тацій Л.В.
4. Верховний суд ухвалою від 19 червня 2023 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та призначив до розгляду у попереднє судове засідання з 20 червня 2023 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу №1410 від 20 квітня 2017 року належить земельна ділянка площею 0,0328 га, кадастровий номер 5110136900:19:012:0089, за адресою: АДРЕСА_1 .
15 червня 2017 року Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради громадянину ОСОБА_1 видано будівельний паспорт № 01-07/150 на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з будівництва індивідуального житлового будинку №ОД 061172141266 за адресою: АДРЕСА_1 , подане ОСОБА_1 .
Начальником Управління ДАБК 29 червня 2017 року видано наказ №01-13/251ДАБК про організацію проведення позапланових перевірок на II півріччя 2017 року.
На підставі наказу №01-13/251ДАБК від 29 червня 2017 року, звернення громадянки ОСОБА_3 та направлення про проведення позапланового заходу контролю від 18 серпня 2017 року №000846, зі строком дії з 18 серпня 2017 року по 22 серпня 2017 року, Управлінням ДАБК проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил громадянина ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час виїзду 21 серпня 2017 року на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , представником Управління встановлено, що замовником будівництва ОСОБА_1 виконуються будівельні роботи з нового будівництва, шляхом влаштування фундаменту. В ході перевірки на місці виконані заміри протипожежних розривів між об`єктом будівництва та вказаним на схемі розташування будівель та споруд у будівельному паспорті №01-07/150 від 15 червня 2017 року існуючим будинком суміжного землекористування за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами проведених замірів Управлінням встановлено, що зазначена відстань менше мінімально допустимої (орієнтовно 2 метри).
Таким чином, Управлінням ДАБК за результатами проведеної перевірки встановлено, що забудовником громадянином ОСОБА_1 під час виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , не витримані обов`язкові протипожежні відстані між будівлями, чим порушується пункт 3.25* та додаток 3.1 ДБН 360-22** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».
За результатами проведення позапланового заходу контролю щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт складено акт №000846 від 22 серпня 2017 року, на підставі якого ОСОБА_1 видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил №474/17 від 22 серпня 2017 року та складено протокол про адміністративне правопорушення.
В подальшому, за результатами розгляду матеріалів перевірки, Управлінням винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №423/17 від 04 вересня 2017 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 96 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1  700 грн.
Суму штрафу ОСОБА_1 добровільно сплатив, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 04.09.2017р.
Рішенням Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 14 грудня 2017 року скасовано дію будівельного паспорту забудови земельної ділянки від 15 червня 2017 року №01-07/150, виданого Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради на будівництво індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Наказом Управління ДАБК від 27 лютого 2018 року №01-13/26ДАБК скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту № ОД 061172141266 від 02 серпня 2017 року «Будівництво індивідуального житлового будинку», поштова/будівельна адреса: АДРЕСА_1 .
Наказом в.о. начальника Управління ДАБК №01-13/ДАБК від 02 січня 2018 року організовано проведення позапланових перевірок у I півріччі 2018 року.
13 квітня 2018 року Управлінням видано направлення для проведення позапланового заходу №000444 та здійснено повторний позаплановий захід державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами перевірки складено акт №000444, яким зафіксовано, що за даною адресою виконуються будівельні роботи з нового будівництва індивідуального двоповерхового житлового будинку. 
Згідно з даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, у березні 2018 року гр. ОСОБА_1 повторно зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт з «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 » за №ОД 061180750058. У повідомленні замовником будівництва вказано, що забудова земельної ділянки за вищевказаною адресою здійснювалась на підставі будівельного паспорта, виданого Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради від 15 червня 2017 року №01-07/150.
Надалі, у квітні 2018 року громадянином ОСОБА_1 подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта, яка зареєстрована 23 квітня 2018 року «Індивідуальний житловий будинок; АДРЕСА_1 ».
24 квітня 2018 року відповідачем ОСОБА_1 здійснено реєстрацію права власності на вищевказаний об`єкт, номер запису 25912623, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1540762551101 від 24 квітня 2018 року.
27 квітня 2018 року ОСОБА_1 здійснено відчуження ОСОБА_2 вищевказаних об`єктів, що підтверджується договорами купівлі-продажу, згідно з якими, ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0328 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та житловий будинок №86 , що розташований за тією ж адресою.
Наказом Управління ДАБК №01-13/108ДАБК від 10 травня 2018 року скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту № ОД 061180750058 від 16 березня 2018 року «Індивідуальний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ».
Також, наказом Управління №01-13/107ДАБК від 10 травня 2018 року скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД 141181131896 від 23 квітня 2018 року.
З посиланням на вказані обставини, зокрема на те, що об`єкт будівництва за адресою АДРЕСА_1 , є самочинним будівництвом в розумінні частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, Управління ДАБК звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання знести самочинно збудований об`єкт за вказаною адресою.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
6.  Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
7. Враховуючи доводи та вимоги касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів КАС ВС дійшла таких висновків.
Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Відповідно до положень статті 41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Також, вказаною статтею Закону визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені й у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 (далі по тексту - Порядок №553).
Відповідно до абзацу 3 пункту 14 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Згідно з частиною першою статті 34 Закону №3038-VI та пунктом 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. 
Положеннями статті 38 Закону №3038-VI визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
8. Отже, позов про знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування може бути пред`явлено органом державного архітектурно-будівельного контролю до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, встановлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
9. Водночас, відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Отже, правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.
10. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону №3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
11. Отже, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:
1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;
3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.
12. Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 Закону №3038-VI у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02 листопада 2022 року у справі №420/4209/19 та від 23 лютого 2023 року у справі №420/6488/18.
13. Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, орган державного архітектурно-будівельного контролю при виявлені факту самочинного будівництва не визначав об`єкт таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою, а також не виносив припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та не надавав відповідачам строк для добровільного його виконання.
Суди вірно зазначили, що припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил №474/17 від 22 серпня 2017 року видано органом державного архітектурно-будівельного контролю у зв`язку із зафіксованим актом перевірки №000846 від 22 серпня 2017 року за фактом недотримання забудовником під час виконання будівельних робіт, обов`язкових протипожежних відстаней між будівлями, чим порушується пункт 3.25* та додаток 3.1 ДБН 360-22** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». З метою усунення саме вказаних порушень позивачем видано припис №000846 від 22 серпня 2017 року.
Тобто підстави видачі припису №474/17 від 22 серпня 2017 року та підстави проведення позапланової перевірки, за результатами якої складено акт №000444 від 05 серпня 2018 року, є різними та між собою не пов`язані.
У свою чергу, за наслідками проведення перевірки у 2018 році позивач приписів не видавав та не встановлював факту невиконання попереднього припису.
14. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що пред`явлення Управлінням ДАБК позову до суду про зобов`язання відповідачів знести об`єкт самочинного будівництва є передчасним.
15. Крім того, суд зазначили, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості виключається можливість віднесення такого об`єкта до самочинного в силу його узаконення.
З приводу зазначеного, колегія суддів звертає увагу на таке.
Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначена як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановленого факту виникнення права.
Згідно з частиною першою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, в силу частини першої, шостої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Відтак, за наявності чинної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, державний орган будівельно-архітектурного контролю не може стверджувати про те, що такий об`єкт є самочинно збудованим та вимагати його знесення, так як безпосередньо державою визнано та підтверджено відповідне речове право.
16. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював правову позицію, згідно якої після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкта до експлуатації остання вичерпує свою дію фактом виконання та виключається можливість віднесення такого об`єкта до самочинного в силу його узаконення (постанови від 12 червня 2019 року у справі №916/1986/18, від 01 жовтня 2019 року у справі №826/9967/18, від 22 листопада 2019 року у справі №816/1085/16).
17. Посилання відповідача на неналежне врахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №388/314/15-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №910/73/17, колегією суддів Касаційного суду до уваги не приймається, оскільки: 
-  у справі №910/73/17 спір виник між юридичними особами щодо усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням та за зустрічним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення з нежилого приміщення.
-  у справі №388/314/15-ц предметом спору є визнання права на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з власником суміжної земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії та за зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом знесення самовільно побудованої споруди.
У цій справі правовідносини стосуються порушення прав позивача за зустрічним позовом на вільне володіння власним майном, тобто носять приватноправовий характер та не пов`язані із позбавленням права володіння.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Зважаючи на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2020 року по справі №420/1058/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Стрелець Т.Г.
Судді                                                                                                               Рибачук А.І.
                                                                                                              Тацій Л.В.