Дата документу  Справа № 317/2863/22 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №317/2863/22                                Головуючий в 1 інст. Громова І.Б.
Провадження №33/807/116/23                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
        20 квітня 2023 року                                                         місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 5 грудня 2022 р., якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір.
Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 20.11.2022 о 09:57 год. у с. Біленьке, траса С080707, 4 км, водій ОСОБА_1 керував ТЗ мотоциклом «Мінськ» № шасі НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під час безперервної відеозйомки. Від керування відсторонений шляхом паркування ТЗ без порушення ПДР України.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою в якій вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт керування ним транспортним засобом, його зупинку тощо. Вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що поліцейський порушив процедуру визначення ознак алкогольного сп`яніння та процедуру огляду на стан сп`яніння, зокрема працівник поліції не пропонував йому пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу на місці зупинки, також не було запропоновано пройти медичний огляд у найближчому закладі охорони здоров`я ні усно, ні шляхом вручення відповідного направлення. Крім того, поліцейським здійснено неналежну відео фіксацію, оскільки відео знято на мобільний телефон, на ньому відсутня дата та час його складення, отже відео, що міститься в матеріалах справи не може бути належним та допустимим доказом. Звертає увагу, що поліцейським також було порушено процедуру відсторонення водія від керування транспортним засобом, а судом вказаний факт не вивчався.
       Просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 

Враховуючи про належне повідомлення учасників судового провадження про розгляд справи в апеляційному суді, заяву адвоката Стариченка М.П. про розгляд адміністративної справи без його участі та участі ОСОБА_1 , вважаю за можливе розглянути справу за відсутністю учасників судового провадження, що відповідає положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Доводи ОСОБА_1 про наявність доказів на підтвердження обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спростовуються матеріалами справи, які судом першої інстанції були дослідженні в повному обсязі.

Так, відображені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 106171 від 20.11.2022 року (а.с.1) обставини вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення підтверджуються: актом огляду на стан сп`яніння (а.с.3), направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.11.2022 року (а.с.4), поясненнями ОСОБА_1 (а.с.5), рапортом працівника поліції від 20.11.2022 р. (а.с.6), даними відеофіксації, на якій зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.9).

Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі обставин за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).

Відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апелянта, що матеріали справи не містять доказів факту керування ним транспортним засобом, його зупинку, а також наявність в діях працівників поліції порушень процедури визначення ознак сп`яніння та процедури огляду, апеляційний суд, проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.

Так, за відомостями відеоматеріалу самі обставини зупинки транспортного засобу та відсутність заперечень з боку водія щодо керування транспортним засобом, вказують на беззаперечний факт керування.

При цьому в справі наявні письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с.5) щодо вживання ним напередодні алкогольних напоїв та керування транспортним засобом, зазначення працівниками поліції виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння, пропозицію працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду. 

Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку. 

Так, на пропозицію працівника патрульної поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не був позбавлений можливості обрати його процедуру, чи пройти огляд на місці, чи у разі незгоди на місце пройти огляд у медичному закладі.

Порушення процедури, за зафіксованих у справі обставин, суд не вбачає.

Отже, на думку апеляційного суду факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, його зупинка та відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву.
Стосовно доводів апелянта, що відеозапис не є належним доказом у справі, оскільки зафіксований на мобільний телефон без зазначенням дати та часу, а також спливу часу на екрані, то слід зазначити, що даний відеозапис сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки фіксує обставини, які відносяться до зазначеної у протоколі події та не містить ознак фальсифікації.                                                
Відеоматеріал наявний у достатньому об`ємі задля з`ясування дійсних обставин справи. 
Інші доводи, на які вказує апелянт, а саме те, що працівники поліції не відсторонили його від керування автомобілем не впливають на висновки місцевого суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Ці твердження не можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, яке є законним та справедливим. 
Отже, враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд першої інстанції при розгляді справи в повному обсязі перевірив докази, наявні в матеріалах справи, які відповідають вимогам КУпАП та узгоджуються між собою.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП, суд в постанові дав зазначеним доказам належну оцінку, та, на підставі цих доказів, які є допустимими, так як відповідають вимогам ст. 266 КУпАП правильно встановив фактичні обставини вчиненого правопорушення, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин постанова судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 5 грудня 2022 р., якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду         М.С.Тютюник