ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року	Львів	Справа № 380/18228/21 пров. № А/857/15917/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                        Глушка І.В.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційні скарги Головного управління Національної поліції у Львівській області та представника ОСОБА_1 – адвоката Золотухіна Олександра Олександровича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року, ухвалене суддею Мричко Н.І. у м. Львові о 14:25, повний текст якого складений 06 жовтня 2023 року, у справі №380/18228/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
                                                       ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача – Головного управління Національної поліції у Львівській області, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (т.2 а.с. 69-80) просив: 
-визнати протиправним та скасувати наказ № 3606 від 21.09.2021 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення №2 взводу №2 роти №1 Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 3620 від 22.09.2021 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення №2 взводу №2 роти №1 Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ № 381 о/с від 23.09.2021 про звільнення зі служби в поліції поліцейського відділення №2 взводу №2 роти №1 Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору логістики Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 23.09.2021;
- стягнути за рахунок державних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту звільнення, а саме з 23.09.2021 по день фактичного розрахунку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.09.2021 № 3606 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення №2 взводу №2 роти №1 Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційних скаргах. 
Представник позивача у поданій апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення в цій частині про задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до ненадання судом належної оцінки поважності причин відсутності позивача на службі. Зауважує, що позивачем неодноразово вказувалось відповідачу на незаконність наказу на переміщення його в батальйон конвойної служби. Покликаючись на ст. 44 Закону України «Про запобігання корупції», зазначає, що ОСОБА_1 утримався від виконання, на його переконання, незаконного наказу, про що невідкладно повідомив керівництво ГУ НП у Львівській області. З цих підстав не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що суб`єктивна оцінка позивач щодо неправомірності наказу про переміщення не може слугувати підставою для невиходу на службу на переміщену посаду лише з тих підстав, що станом на 15.09.2021 наказ відповідача про переміщення позивача визнаний протиправним не був. Щодо невиходу на службу у Львівське районне управління поліції зазначає про те, що на момент ознайомлення позивача із наказом про переміщення - 12.08.2021 посада, яку позивач обіймав – поліцейський сектору логістики була скорочена, а Львівське районне управління поліції – реорганізоване (ліквідоване) та на його базі було створено два нових управління: Львівське районне управління поліції №1 та №2. Наказ про переміщення було оскаржено у судовому порядку. 
Також, згідно доводів представника позивача, при переміщенні позивача на посаду поліцейський відділення №2 взводу №2 роти №1 батальйону конвойної служби ГУНП у Львівській області робоче місце позивачу визначено не було, а доведений до відома був лише сам наказ про таке переміщення. З цього приводу зазначає про помилковість відхилення судом правових висновків Верховного Суду від 08.05.2019 №489/1609/17, вважаючи їх не релевантними, оскільки у вказаній постанові досліджувалось питання невизначення робочого місця при переведенні.
Відповідачем в апеляційній скарзі заявлено вимоги про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги, констатовано, що наведені докази у своїй  сукупності є достатніми для висновку про допущення позивачем службової дисципліни. Разом з тим, суд виснував, що відповідач при винесенні наказу про накладення дисциплінарного стягнення – догани не дотримався критерію пропорційності, добросовісності, розумності. Згідно доводів скаржника, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення. Зауважує, що ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень. Це, у свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Сторони правом подання письмового відзиву на апеляційні скарги не скористались, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги представника позивача слід відмовити, а апеляційну скаргу відповідача – задовольнити з наступних підстав.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізує програми професійно - технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних програм. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Загальні правові засади і гарантії здійснення громадянами України свого конституційного права на працю визначаєКодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпПУкраїни правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.
Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника ГУ НП у Львівській області “Про особовий склад” від 11.08.2021 №304 о/с у зв`язку із скороченням штатів або проведенням реорганізації позивача з 11.08.2021 переміщено на посаду поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, звільнивши з посади поліцейського сектору логістики Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.
16.08.2021 надійшла доповідна записка від т.в.о. начальника ВДЗ ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 та провідного документознавця ВДЗ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 з приводу порушення службової дисципліни поліцейським роти № 1 БКС ГУНП старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .
Наказом ГУ НП у Львівській області від 18.08.2021 № 3214 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.
13.09.2021 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , згідно з яким за порушення позивачем службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців першого, другого, сьомого, восьмого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області “Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування” від 27.02.2020 №803, Комісія уважала б застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення – догану.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 21.09.2021 № 3606 за порушення службової дисципліни до поліцейського роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення – догану.
Суд також встановив, що 19.08.2021 надійшов рапорт командира БКС ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 щодо відсутності на службі з 12.08.2021 поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
На підставі вказаного рапорту наказом ГУ НП у Львівській області від 20.08.2021 №3244 призначено службове розслідування та створено дисциплінарну комісію.
15.09.2021 затверджено висновок службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни поліцейським відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , згідно з яким за грубе порушення позивачем службової дисципліни, зокрема вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частин першої, другої розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області “Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування” від 27.02.2020 №803, пунктів 1, 3 Внутрішнього розпорядку для поліцейських, працівників апарату, відділів та відділень ГУ НП у Львівській області, Комісія уважала б застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення – звільнення зі служби в поліції.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 22.09.2021 № 3620 за грубе порушення службової дисципліни до поліцейського роти № 1 БКС ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення із служби в поліції.
Наказом ГУ НП у Львівській області від 23.09.2021 №381о/с у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби старшого сержанта поліції              ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.
ОСОБА_1 , вважаючи накази ГУ НП у Львівській області від 21.09.2021 № 3606 та від 22.09.2021 № 3620 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, від 23.09.2021 № 381о/с про звільнення зі служби протиправними, звернувся до суду з вимогами про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України “Про Національну поліцію” від 02 липня 2015 року №580-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон №580-VIII), пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 якого передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до частини 2 статті 19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі - Дисциплінарний статут).
Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України “Про Національну поліцію”, зобов`язує поліцейського бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункти 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до положення статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до пункту 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893) проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з пунктом 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Системний аналіз наведених законодавчих норм дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що метою проведення службового розслідування є установлення фактичних даних вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, зокрема з`ясування обставин, причин та умов, що його зумовили, а також ступінь вини поліцейського, за наслідками чого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі. При цьому, обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Так, відповідно до пункту 2 розділу VІ Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються, зокрема: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку (пункт 5 розділу VI Інструкції).
Згідно з пунктом 1 розділу VІІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення. Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Надаючи правову оцінку правомірності наказу від 21.09.2021 № 3606 (прийнятий на підставі висновку службового розслідування від 13.09.2021) суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, підставою для проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським роти №1 БКС ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 слугувало надходження до відповідача 16.08.2021 доповідної записки т.в.о. начальника ВДЗ ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_2 та провідного документознавця ВДЗ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 з приводу порушення службової дисципліни поліцейським роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який 12.08.2021 о 12:10 зайшовши у приймальню громадян, виявляючи неповагу до інших працівників та перешкоджаючи виконанню ними службових обов`язків, проявив нетактовне ставлення та вчинив словесний конфлікт з ними.
Зі змісту висновку службового розслідування від 13.09.2021 слідує, що опитана старший інспектор-начальник приймальні громадян ВДЗ ГУ НП у Львівській області майор поліції ОСОБА_2 пояснила, що 12.08.2021 близько 12:10 в приймальню громадян без дозволу зайшов старший сержант поліції ОСОБА_1 у супроводі незнайомого чоловіка. В той час у приймальні громадян, окрім неї, перебувала провідний документознавець ВДЗ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , з якою вони проводили реєстрацію вхідної документації, зокрема ОСОБА_3 реєструвала звернення заявниці, яка знаходилась в приймальні громадян. ОСОБА_1 разом із невідомим чоловіком зайшли в приймальню, незважаючи на присутність заявниці та прохання почекати в коридорі, поводив себе зухвало на зауваження не реагував в наказовому тоні вимагав негайно зареєструвати його рапорт. В цей час інший невідомий чоловік проводив відеозапис на телефон та на зауваження щодо проведення відеозйомки в приймальній громадян без дозволу ні ОСОБА_1 , ні інша особа не реагували. На всі аргументи щодо пристойної поведінки особи реагували агресивно. В подальшому ОСОБА_2 зареєструвала рапорт ОСОБА_1 і тоді він почав вимагати, щоб вони зробили йому копію цього рапорту, незважаючи на їхні пояснення, що копіювальний пристрій перебуває в ремонті. З метою уникнення подальшого конфлікту ОСОБА_2 піднялась на третій поверх в кабінет канцелярії ВДЗ ГУ НП у Львівській області, де зробила копію рапорту, який вручила ОСОБА_1 . Крім цього, у своєму поясненні додала, що в ході вищевказаних подій ОСОБА_1 проявив нетактовну поведінку, неповагу до інших за званням та віком співробітників, перешкоджаючи виконувати службові обов`язки, призупинив роботу приймальні громадян ГУ НП у Львівській області приблизно на 20 хвилин. Аналогічні за змістом пояснення надала провідний документознавець ВДЗ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .
Відібраними судом першої інстанції у судовому засіданні пояснення свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 підтримано надані ними під час службового розслідування пояснення. Свідок ОСОБА_2 доповнила свої пояснення тим, що за наведеним фактом нею сформовано доповідну записку 13.08.2021 та подано її на реєстрацію 16.08.2021.
Долученим позивачем відеозаписом не спростовуються висновки службового розслідування щодо допущення позивачем нетактовної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки за результатом проведеного службового розслідування обставини допущення порушення службової дисципліни позивачем знайшли своє підтвердження, тому були наявні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення.
Крім того, суд констатував, що покликання позивача про відсутність наказу про створення дисциплінарної комісії є безпідставними та спростовуються наявним у матеріалах службового розслідування наказом ГУ НП у Львівській області “Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії” від 18.08.2021 №3214.
Разом з тим, згідно висновків суду першої інстанції, наказ ГУ НП у Львівській області №3606 від 21.09.2021 не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст.2 КАС України. Задовольняючи вимоги позивача про скасування цього наказу, суд виснував, що при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідач, в порушення вимог ст. 19 Дисциплінарного статуту, не дотримався критерію пропорційності – дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а також критеріїв добросовісності та розумності.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача, наведених в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Так, згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є невиконання або неналежне виконання поліцейським вимог конкретних актів законодавства, наказів та інших відомчих нормативно-правових актів, тобто будь-яке притягнення особи до дисциплінарної відповідальності повинно мати чітко вказану підставу для застосування дисциплінарного стягнення, передбачену або Кодексом законів про працю України, або спеціальним нормативно-правовим актом. Як наслідок, рішення про накладення дисциплінарного стягнення повинно бути винесене в законодавчо встановленому порядку та з дотриманням встановлених строків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Суд апеляційної інстанції враховує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дисциплінарного проступку. Вирішуючи спір та встановлюючи істину в справі, суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку поліцейського та його ставлення до виконання службових обов`язків. Такі відомості повинні бути викладені у висновку службового розслідування.
Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, визначені у статті 13 Дисциплінарного статуту. Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарних проступків (дій, що порушують службову дисципліну), а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі.
Адміністративний суд у силу вимог частини другої  статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
Водночас, застосування певного виду дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім цього, Дисциплінарний статут Національної поліції України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Доводи позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача у спірній ситуації та не підтверджують протиправності оскарженого наказу.
Наведені обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком скасування рішення суду в цій частині.
Щодо правомірності наказів відповідача від 22.09.2021 № 3620 (прийнятий на підставі висновку службового розслідування від 15.09.2021), від 23.09.2021 № 381о/с суд вказує наступне.
Так, наказом начальника ГУ НП у Львівській області від 11.08.2021 №304 о/с у зв`язку із скороченням штатів або проведенням реорганізації позивача з 11.08.2021 переміщено на посаду поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, звільнивши з посади поліцейського сектору логістики Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.
Згідно з висновком службового розслідування від 15.09.2021 підставою для проведення службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни поліцейським роти №1 БКС ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції              ОСОБА_1 слугувало надходження до відповідача 19.08.2021 рапорту командира БКС ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_4 щодо відсутності на службі з 12.08.2021 поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .
Водночас доводи позивача про відсутність наказу про створення дисциплінарної комісії не знайшли свого підтвердження та спростовується наявним у матеріалах службового розслідування наказом ГУ НП у Львівській області “Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії” від 20.08.2021 №3244.
В ході службового розслідування встановлено, що 12.08.2021 позивач ознайомився з наказом про своє переміщення та повідомив, що з таким не погоджується та буде оскаржувати його в судовому порядку.
Згідно з книгами нарядів БКС ГУ НП у Львівській області (інв. № 52 дск від 18.07.2021, інв. № 53 дск від 24.08.2021), книгами служби конвойних нарядів інв. 51 дск від 16.07.2021 в період з 12.08.2021 по 15.09.2021 будь-які відомості щодо перебування старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службі відсутні.
З 12 серпня по 15 вересня 2021 року на ім`я командира БКС ГУ НП у Львівській області надходили рапорти від командира роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_5 , заступника командира взводу № 2 роти № 1 БКС ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 та командира взводу № 2 роти № 1 БКС ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про те, що з 12 серпня по 15 вересня 2021 року, поліцейський відділення № 2 взводу № 2 роти №1 БКС ГУ НП у Львівській області старший сержант поліції ОСОБА_1 не з`являвся на службу, про причини неприбуття не повідомляв та на телефонні дзвінки не відповідав. За фактом невиходу старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службу в БКС ГУ НП у Львівській області складалися акти, які зареєстровані в БКС ГУ НП у Львівській області.
Зі змісту висновку службового розслідування від 15.09.2021 слідує, що опитати з даного приводу старшого сержанта поліції ОСОБА_1 не вдалося, оскільки останній з 12.08.2021 по 15.09.2021 на телефонні дзвінки не відповідав, на запрошення не прибував.
Судом слушно зауважено, що з метою повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин невиходу старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службу відповідач, дотримуючись критерію обґрунтованості, скерував запити до закладів охорони здоров`я, проте доказів перебування позивача на стаціонарному лікуванні у відповідь не надійшло.
Згідно відібраних судом першої інстанції у свідка ОСОБА_8 (інспектор ГКЗ БКС ГУ НП у Львівській області) пояснень, ОСОБА_1 переміщено в батальйон конвойної служби за наказом, з яким він ознайомився, проте відмовився підписувати; в телефонному режимі повідомила позивача про його переміщення в батальйон конвойної служби. 
Слід зазначити, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Статтею 18 Закону України Про Національну поліцію встановлено обов`язок поліцейського інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно пункту 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський зобов`язаний вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника.
Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Тому, виходячи з правового регулювання спірних відносин, позивач, у силу своїх службових обов`язків, не повинен допускати відсутності на службі без поважних причин.
Встановлені у висновку службового розслідування від 15.09.2021 факти невиходу позивача на службу у період з 12 серпня по 15 вересня 2021 року підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами та позивачем не заперечується.
Згідно пояснень позивача, відсутність його на службі на посаді поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, на яку його переведено, зумовлено незгодою із наказом на переведення, який ним оскаржено у судовогому порядку. Про незгоду з наказом про переведення позивачем невідкладно було повідомлено відповідача шляхом звернення з відповідним рапортом.
Слід зазначити, що станом на 15.09.2021 (дата затвердження висновку службового розслідування за фактом грубого порушення службової дисципліни поліцейським відділення №2 взводу №2 роти №1 батальйону конвойної служби ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 ), наказ відповідача про переміщення позивача на посаду поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області у судовому порядку визнаний протиправним не був. Поліцейський в разі незгоди із рішенням безпосереднього керівника про своє переміщення по посаді не позбавлений права у судовому порядку оскаржити таке рішення, однак оскарження такого рішення не надає йому права не виконувати посадових обов`язків згідно з посадою, на яку його переведено.
Таким чином, відсутність позивача на службі з 12.08.2021 по 15.09.2021 у зв`язку із незгодою його переміщенням на посаду поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти №1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, враховуючи особливий характер служби в поліції, на думку суду, не може вважатись поважною причиною прогулу. 
Не погоджуючись з переміщенням на посаду поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області, позивач не з`являвся і для проходження служби на попередній посаді – поліцейського сектору логістики Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.
На підставі встановлених обставин, дисциплінарною комісією встановлено факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, а в його діях – встановлений дисциплінарний проступок. 
Відповідно до цього Дисциплінарна комісія рекомендувала керівництву Головного управління Національної поліції у Львівській області застосувати до поліцейського поліцейського відділення № 2 взводу № 2 роти № 1 батальйону конвойної служби ГУ НП у Львівській області дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Таким чином, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, частин першої, другої розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, підпунктів 1.1, 1.2 пункту 1 наказу ГУ НП у Львівській області “Про заходи щодо покращення службової дисципліни та забезпечення належного інформування” від 27.02.2020 №803, пунктів 1, 3 Внутрішнього розпорядку для поліцейських, працівників апарату, відділів та відділень ГУ НП у Львівській області.
Суд зауважує, що висновок про результати службового розслідування підписано усіма членами дисциплінарної комісії, які несуть персональну відповідальність за достовірність викладених у ньому фактів. Окремої думки жоден з членів комісії не висловив. Висновок затверджено т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції у Львівській області.
У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування містить повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку щодо встановлення наявності вини порушника.
Зважаючи на викладене, відповідачем в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією такого стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.
Прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до статті 64 Закону України “Про Національну поліцію” передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.
Європейський суд з прав людини зазначив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 12 січня 2012 року у справі "Горовенки та Бугара проти України" (Заяви №№36146/05 та 42418/05) п. 38).
В ході судового розгляду справи наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що при затвердженні висновку службового розслідування від 15.09.2021 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з дотриманням необхідної процедури та з урахуванням всіх обставин справи. При цьому слід зазначити, що висновок службового розслідування позивачем не оскаржено.
Виданий на підставі висновку службового розслідування наказ № 3620 від 22.09.2021 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського БКС ГУГП» та наказ № 381 о/с від 23.09.2021, яким його реалізовано, відповідають критеріям правомірності, встановленим в частині другій статті 2 КАС України.
Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Головне управління Національної поліції у Львівській області, приймаючи оскаржувані накази, діяв у відповідності та в межах повноважень, а застосування крайнього заходу дисциплінарного стягнення є співмірним вчиненому позивачем проступку та відповідає ст.13 Закону України“Про Дисциплінарний статут Національної поліції України”. Таким чином, позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді на на посаді поліцейського сектору логістики Львівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 23.09.2021 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, як похідних вимог.
Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання представника позивача на правові висновки, сформовані Верховним Судом у постанові від 08 травня 2019 року у справі №489/1609/17.
Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.
Проте аналіз зазначеної представником позивача постанови Верховного Суду, на яку зроблено покликання в апеляційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваного судового рішення не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що наведені правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду не приймаються Судом при розгляді цієї справи та відхиляються, оскільки останні були прийняті не у подібних правовідносинах та за інших фактичних обставин, тому вказане не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства, та, відповідно, враховувати висновки суду касаційної інстанції.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги представника позивача, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в цій частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до частини першої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню у відповідній частині.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                    ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Золотухіна Олександра Олександровича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/18228/21 відмовити.
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області - задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 380/18228/21 – скасувати  в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.09.2021 № 3606 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення №2 взводу №2 роти №1 Батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_1 та прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний