ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2023 року 
м. Київ
cправа №  916/3741/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н.О.,
секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,
за участю представників:
позивача - Бондаренко Ю. С. (адвокат),
відповідача - Остапова В. В. (у порядку самопредставництва), 
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства     "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2022 (суддя Мостепаненко Ю. І.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 (головуючий - Колоколов С. І., судді Разюк Г. П., Савицький     Я. Ф.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" 
до Державного підприємства     "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
про стягнення 5 328 762,98 грн.
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Шиппінг Едженсі" (далі - ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі", Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства     "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (далі - ДП "АМПУ", Підприємство, відповідач) про стягнення з ДП "АМПУ" на користь ТОВ "Фрам Шиппінг Едженсі" 5 328 762,98 грн збитків з посиланням на положення статей 22, 257, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статті 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), абзацу     12 пункту 3 розділу     ІІ Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що     перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053 (в первісній редакції, чинній з     01.01.2016) (далі - Тарифи).
2. Позовна заява обґрунтовується тим, що: 1) на порушення умов договору про забезпечення доступу портового оператора до причалу від 27.12.2017 № 174-П-АМПУ-17 (далі - договір № 174-П-АМПУ-17) і Тарифів Підприємство нарахувало Товариству плату за надані послуги із забезпечення доступу позивача як портового оператора до причалів у період з 13.06.2018 по     29.04.2019 (далі - спірний період) без застосування передбаченого абзацом 12 пункту     3 розділу ІІ зазначених Тарифів понижуючого коефіцієнта 0,7 за послуги для вантажу (зернові вантажі, в тому числі насіння), що перевантажуються навалом, внаслідок чого позивач здійснив оплату наданих йому відповідачем послуг у більшому розмірі, ніж передбачено умовами договору № 174-П-АМПУ-17 та Тарифами, тобто здійснив переплату, яка є збитками ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі"; 2) позивач у спірний період підписував відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та сплачував виставлені відповідачем рахунки, оскільки в разі непогашення заборгованості відповідач міг застосувати до Товариства оперативно-господарські санкції в частині неприйняття наступного судна до обробки з віднесенням відповідальності за простій судна на портового оператора або взагалі розірвання договору, що зупинило би господарську діяльність ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі".
Позивач також зазначив про звернення до суду в межах строку позовної давності, оскільки з     11.03.2020 на всій території України встановлено карантин у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тоді як згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду Одеської області від 28.10.2022, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від     09.02.2023, позов задоволено повністю. Стягнуто з ДП "АМПУ" на користь ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" 5     328     762,98     грн збитків і 79 931,44 грн витрат зі сплати судового збору. 
4. Рішення та постанова аргументовані посиланням на положення статей 257, 267, 509, 526, 610, 611, 623 і пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статей 175, 179, 193, 224- 226 ГК України, статей 19, 21 Закону України "Про морські порти України", постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 № 405 "Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню" (далі - постанова КМУ № 405), статей 74, 79, 86, 236, 269 ГПК України, з урахуванням яких суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на доведеність належними та допустимими доказами в їх сукупності факту завдання Товариству збитків на спірну суму внаслідок протиправної поведінки Підприємства, яка (поведінка) полягала в неправомірному незастосуванні з вини відповідача у спірний період знижувального коефіцієнта 0,7 при нарахуванні позивачу вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, а саме при здійсненні позивачем операцій з перевантаження навалом зернових вантажів із застосуванням в технологічному процесі телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний № 10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) та несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack" Titan W450-4 (серійний № 25-0058-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год), продуктивність яких становить не менше 500 тон на годину відповідно до технічної документації на вказані машини, на застосування якого (коефіцієнта) позивач мав законне право в силу вимог абзацу 12 пункту 3 розділу     ІІ Тарифів, що свідчить про наявність у діях відповідача як сторони за договором № 174-П-АМПУ-17 повного складу господарського правопорушення у виді завдання портовому оператору збитків (схожий висновок викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від     13.09.2019 у справі № 916/2353/18, від 03.03.2020 у справі № 916/1678/19, від 25.03.2021 у справі № 916/726/20 (між тими самими сторонами), від 15.07.2021 у справі № 916/2442/20).
При цьому місцевий господарський суд відхилив заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності з мотивів відсутності пропуску ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" строку позовної давності, оскільки на час подання позову такий строк продовжено згідно із Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду та постановою суду апеляційної інстанції, ДП "АМПУ" звернулося з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
6. На обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на неправильне застосування і порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, наголошуючи на тому, що: 1) на теперішній час відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування норм права, а саме положень статті 79 ГПК України, статті 227 ГК України, пункту     8 Порядку відомчої реєстрації та ведення обліку великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.01.2010 № 8 (далі - Порядок № 8), в подібних правовідносинах; 2)     суди не дослідили зібрані в справі докази, зокрема, лист ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від 03.07.2019 і паспорт телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год); 3) на порушення вимог статей 13, 14, 74 ГПК України суд першої інстанції 31.08.2022 необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зобов`язання позивача надати докази щодо використання обладнання в спірний період; 4) апеляційний суд встановив обставини використання Товариством технологічного обладнання в 2019 році, що мають суттєве значення, на підставі недопустимого доказу - наданого позивачем журналу обліку роботи мотогодин "Telestack" TS650 і "Telestack" Titan W450-4, який (журнал) оформлено з істотними недоліками.
Узагальнений виклад позиції іншого учасника справи
7. Товариство у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних рішенні та постанові.
Розгляд справи Верховним Судом 
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від     20.03.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ДП "АМПУ" на рішення Господарського суду Одеської області від     28.10.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.03.2023 у справі №     916/3741/21 і призначено розгляд цієї справи в судовому засіданні на     18.04.2023.
Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
9. 27.12.2017 між ДП "АМПУ" (адміністрація) та ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" (портовий оператор) укладено договір № 174-П-АМПУ-17 про забезпечення доступу портового оператора до причалу     (причалів), за умовами пунктів 1.1- 1.4 якого адміністрація зобов`язалася забезпечити доступ портового оператора до причалу (причалів) № 3, 4, 5, 6 Іллічівської філії ДП "АМПУ" (в подальшому змінено назву на Чорноморську філію ДП "АМПУ"), що перебуває у господарському віданні адміністрації для проведення портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт, а портовий оператор зобов`язався сплатити адміністрації плату за послуги. Послуга надається з метою забезпечення виконання портовим оператором вантажно-розвантажувальних робіт та надання послуг із використанням причалу (причалів) у межах, визначених у паспорті споруди, а саме довжини та ширини конструкції (конструктивної ширини) споруди. Технічні та конструктивні характеристики, довжина причалу, ширина конструкції (конструктивна ширина), цільове призначення, режим та умови експлуатації причалу (причалів) зазначено у Паспорті гідротехнічної споруди (причалу) та Довіднику допустимих навантажень на причали, викопіювання з яких наведені у Додатках 1 (паспорт) та 2 (довідник) до цього договору. Надання адміністрацією послуги, зазначеної в п. 1.1 цього договору, не позбавляє адміністрацію права володіння, користування та розпорядження причалом (причалами), до якого (яких) надано доступ. Господарська діяльність портового оператора здійснюється з обов`язковим дотриманням вимог Зводу звичаїв морського порту Іллічівськ, Обов`язкових постанов по морському порту Іллічівськ, Правил технічної експлуатації портових гідротехнічних споруд, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.05.2005 № 257, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 13.10.2005 за № 1191/11471 (зі змінами та доповненнями), інших документів щодо експлуатації (використання) та технічної експлуатації гідротехнічних споруд та його конструктивних елементів, а також вимог чинного законодавства України. Використання портовим оператором причалу (причалів) для інших потреб, ніж передбачені в п. 1.1 цього договору, та/або отримання інших послуг від адміністрації є предметом іншого договору або здійснюється за заявками портового оператора згідно із затвердженими адміністрацією вільними цінами (тарифами).
10. У пунктах 2.1.3, 2.2.2, 2.3.3, 2.3.6, 2.3.15, 2.4.1 договору № 174-П-АМПУ-17 сторони погодили, що адміністрація зобов`язана складати у двох примірниках акт наданих послуг та рахунок за надані послуги за державними регульованими тарифами, на підставі наданої портовим оператором інформації за формою, наведеною у Додатку 3 до цього договору, з урахуванням пунктів 3.2, 3.3 цього договору. Акт наданих послуг та рахунок за надані послуги складаються протягом календарного періоду (місяця), якщо портовим оператором здійснено обробку понад однієї суднової партії, можливо складання акта наданих послуг та рахунку за надані послуги за календарний період (місяць). Адміністрація має право отримувати плату протягом всього строку дії цього договору. Портовий оператор зобов`язаний користуватися послугою доступу до причалу(ів) на умовах, встановлених даним договором та чинним законодавством України. Портовий оператор зобов`язаний експлуатувати (використовувати) причал(и) за його (їх) функціональним призначенням, відповідно до встановлених режиму та умов експлуатації, із вжиттям заходів щодо збереження причалу(ів) в технічно справному стані та для забезпечення надійного, безпечного та працездатного стану причалу(ів) в процесі його (їх) експлуатації (використання). Режим та умови експлуатації причалу(ів) є обов`язковим до виконання портовим оператором, а також підприємствами, організаціями та установами, господарська діяльність яких може впливати на безпечну експлуатацію причалу(ів). Портовий оператор зобов`язаний забезпечувати безперешкодний доступ представників адміністрації до причалу(ів) та надання технічної документації. Адміністрація здійснює право доступу до причалу і його елементів з дотриманням п. 2.1.1 цього договору. Сторони передбачили обов`язок портового оператора здійснювати оплату наданої адміністрацією послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України. Портовий оператор має право користуватися послугою для здійснення своєї господарської діяльності.
11. Згідно з пунктами 3.1, 3.4, 7.1, 8.2 договору № 174-П-АМПУ-17 нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу (причалів), що перебуває у господарському віданні адміністрації, здійснюється за тарифами відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 № 541 "Про затвердження Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.12.2015 за № 1608/28053. Для формування рахунку та акта наданих послуг за підсумками календарного періоду (місяця) портовий оператор надає до адміністрації у перший робочий день місяця, наступного за звітним, інформацію та документи, передбачені Додатком 3 до цього договору, в паперовому/електронному вигляді. Формування рахунку та акта наданих послуг здійснюється на останню дату календарного періоду (місяця) протягом 6-ти робочих днів місяця наступного за звітним. Оплата рахунків здійснюється шляхом банківського переказу грошових коштів портовим оператором на поточний рахунок адміністрації протягом 20 банківських днів з дати виставляння адміністрацією рахунку на оплату послуг. Цей договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом 3 (трьох) років з дати його підписання. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 30 календарних днів до закінчення строку його чинності, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Всі права та обов`язки адміністрації, які передбачені цим договором, виконуються Іллічівською філією ДП "АМПУ", в тому числі підписання всіх актів та приписів, передбачених цим договором, ведення технічної документації, введення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів тощо.
Додатками до договору, зокрема, є паспорти причалів № 3, № 4, № 5, № 6.
12. На виконання умов договору № 174-П-АМПУ-17 відповідачем протягом періоду з 13.06.2018 по квітень 2019 року було надано позивачу послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалів №№ 3, 6 та сформовано відповідні рахунки на оплату, які були сплачені Товариством у повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними та скріпленими печатками сторін актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №     174-П-АМПУ-17.
13. З огляду на те, що на надані за договором № 174-П-АМПУ-17 у спірний період послуги мала поширюватись знижка, яка передбачає застосування понижуючого коефіцієнта, та яка не була застосована відповідачем, ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" неодноразово зверталося до Чорноморської філії ДП "АМПУ" з листами-претензіями від 20.05.2021 № 01-09/178, від 16.06.2021 № 01-09/21, від 22.07.2021 № 01-09/250, в яких пропонувало здійснити перерахунок сплачених позивачем коштів за договором із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,7 та перераховану суму сплатити Товариству, зазначаючи, що у відповідача наявні всі документи щодо підтвердження виконання умов, необхідних для застосування понижуючого коефіцієнта, зокрема інформація про те, що позивач у спірний період для перевантаження зернових використовувало виключно обладнання компанії "Telestack", модель TS-650 (продуктивність 600 тон/година) та модель Titan W450-4 (продуктивність 600 тон/година).
14. У відповідь на вказані претензії Підприємство листами від 03.06.2021 № 1647/15-01-01, від     30.06.2021 № 1889/15/02 повідомило Товариство про ненадання доказів          на підтвердження виконання умов, необхідних для застосування понижуючого коефіцієнта під час доступу до причалів у визначений період, зокрема, доказів на підтвердження по кожному суднозаходженню окремо, фактичного використання перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тон на годину) під час здійснення перевантажувальних робіт.
15. На підтвердження надання відповідачем у спірний період послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, які (послуги) надавали Товариству можливість виконувати роботи з перевантаження навалом зернових вантажів із застосуванням в технологічному процесі обладнання (телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 і несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack Titan W450-4"), продуктивність якого згідно з технічною документацією становить більше 500 тон на годину, позивач надав такі документи: акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором № 174-П-АМПУ-17 за період з 13.06.2018 по 29.04.2019; сертифікати відповідності на розвантажувач самоскидів конвеєрний "Telestack" моделі Titan W450-4 та телескопічний суднонавантажувальний конвеєр "Telestack" моделі TS650, в додаткових інформаціях про які зазначено їх номінальну продуктивність - 600т/год для зерна; паспорти технологічних транспортних засобів - розвантажувача самоскидів конвеєрного "Telestack" Titan W450-4 та телескопічного суднонавантажувального конвеєра "Telestack" TS650 з деклараціями про відповідність вказаних машин вимогам Технічного регламенту безпеки машин; договір оренди обладнання від     06.07.2017 № 0607ТС (з додатками та додатковими угодами до нього), укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Греїн-Експорт" (далі - ТОВ "Греїн-Експорт") та ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі", акт приймання-передачі від 24.07.2017 № 1 до цього договору оренди, якими підтверджується фактичне користування ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" як орендарем телескопічним конвеєром "Telestack" TS650 та несамохідним розвантажувачем самоскидів "Telestack" Titan W450-4; договір про використання території терміналів підприємства від     17.01.2018 № 23/д (з додатковими угодами до нього), укладений між ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" та Державним підприємством "Морський торговий порт "Чорноморськ" (далі - ДП     "МТП     "Чорноморськ"); договір про зберігання вантажу від     17.01.2018 № 22д (з додатковими угодами до нього), укладений між ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" та ДП "МТП "Чорноморськ", акти-допуски від     02.01.2018 та від 02.02.2019 на виконання робіт, пов`язаних зі зберіганням вантажів на території критого складу комплектації контейнерного терміналу ДП     "МТП "Чорноморськ" силами та засобами ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі"; Statements of facts (підтвердження навантаження) на оброблені судна впродовж спірного періоду; наказ ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від 28.12.2018 № 9-ОД щодо затвердження інструкції про порядок обліку мотогодин роботи радіального телескопічного судновантажувального конвеєра "Telestack" TS650 та пересувного розвантажувача Titan W450-4, Таймшити (хронологічні листки обробки суден); BILL     OF LADING (коносаменти); договір на виконання вантажно-розвантажувальних робіт від     10.08.2017 № 07/08-001, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Рисоіл Термінал" (замовник) і ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" (виконавець), та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), за якими ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" взяло на себе зобов`язання розвантажити з автотранспорту замовника та завантажити на судно зернові вантажі та продукти їх переробки навалом в порту "Чорноморськ" конвеєром "Telestack"; договір про надання стивідорних послуг від 11.04.2016 № 11/04-16Е з додатками до нього, укладений між ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссервіс 2008"; паспорти причалів №№ 3, 4, 5, 6; договір про технічне забезпечення електропостачання споживача від 04.11.2016 № 16/602-о/д (з додатками до нього), укладений між ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" та ДП     "МТП     "Чорноморськ"; договір зберігання майна від 23.09.2016 №     16/512-о/д (з додатковою угодою до нього), укладений між Державним підприємством "Іллічівський морський торговельний порт" та ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі"; листування сторін у справі, зокрема лист ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від 26.10.2018 № 01-09/364.
Позиція Верховного Суду
16. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
17. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши в межах вимог касаційної скарги наведені у ній доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, подані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
18. В основу оскаржуваних судових рішень покладено висновок місцевого та апеляційного господарських судів про доведеність Товариством належними і допустимими доказами в їх сукупності обставин завдання йому збитків внаслідок протиправної поведінки Підприємства, яка (поведінка) полягала в неправомірному незастосуванні відповідачем у спірний період знижувального коефіцієнта 0,7 при нарахуванні позивачу вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу та виставленні Товариству рахунків на значно більшу суму, а саме в період виконання портовим оператором робіт з перевантаження навалом зернових вантажів із застосуванням у технологічному процесі телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) і несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack" Titan W450-4 (серійний № 25-0058-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год), продуктивність яких відповідно до технічної документації становить не менше 500 тон на годину, в зв`язку з чим позивач мав законне право на застосування вказаного коефіцієнта в силу вимог абзацу 12 пункту 3 розділу     ІІ Тарифів, а тому не був зобов`язаний оплачувати відповідні послуги в стандартному розмірі, тобто без врахування знижувального коефіцієнта 0,7.
19. Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
20. Відповідно до частини 1 статті 19 та частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про морські порти України" у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством. Тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України.
21. Відповідно до Переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, затвердженого постановою КМУ № 405, до таких послуг з 01.01.2016 віднесено, зокрема, забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні Адміністрації морських портів України, крім причалу, що використовується портовим оператором на підставі договору оренди, концесії, спільної діяльності, укладеного відповідно до законодавства.
22. Абзацом 12 пункту 3 розділу     ІІ Тарифів передбачено, що у випадку, коли зернові вантажі перевантажуються на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тон на годину), до цих ставок за послуги для вантажу "зернові вантажі (у тому числі насіння)", що перевантажуються навалом застосовується коефіцієнт 0,7.
23. Зазначеною нормою визначено чіткі критерії, за наявності яких до ставок за спеціалізовану послугу (доступ портового оператора до причалу морського порту, що перебуває у господарському віданні Адміністрації морських портів України) застосовується коефіцієнт 0,7, а саме: 1) вимогами до вантажу, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вантажу ?зернові вантажі (у тому числі насіння)?; 2) вимогами до способу перевантаження, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вказаного вантажу, що перевантажується навалом; 3) вимогами щодо місця перевантаження, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вказаного вантажу, що перевантажується навалом на спеціалізованих терміналах; 4) вимогами до перевантажувальних машин, тобто коефіцієнт 0,7 застосовується лише до вказаного вантажу, що перевантажується навалом на спеціалізованих терміналах із застосуванням перевантажувальних машин (з продуктивністю навантаження не менше 500 тон на годину).
Таким чином, вислів ?(з продуктивністю навантаження не менше 500 тон на годину)? вказує на технічну характеристику перевантажувальних машин. Зазначений вислів не містить вказівки на фактичну ситуативну продуктивність процесу навантаження на спеціалізованому терміналі.
Відсутність в Тарифах посилань на будь-яку додаткову методику, за якою має бути розрахована фактична продуктивність навантаження судна, свідчить про те, що норма абзацу 12 пункту 3 розділу ІІ цих Тарифів має імперативний характер та має бути застосована з посиланням на постійний та сталий показник нормативної продуктивності, властивий конкретній перевантажувальній машині та визначений її виробником (передбачений в технічній документації на машину).
Отже, виходячи зі змісту та спрямованості Тарифів, основним критерієм визначення продуктивності як підстави застосування понижувального коефіцієнта мають бути незмінні технічні характеристики перевантажувальних машин, закладені виробником навантажувального обладнання, а не ситуативна продуктивність під час навантаження вантажів.
Аналогічні висновки щодо обов`язковості застосування коефіцієнта 0,7 відносно ставки за послугу із забезпечення доступу портового оператора до причалу в разі фактичного використання портовим оператором в процесі перевалки зернових вантажів перевантажувальної машини з нормативною продуктивністю, визначеною її виробником у технічній документації, викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 916/2353/18.
24. Колегія суддів також враховує, що до схожого висновку на обґрунтування наявності підстав для відшкодування портовому оператору збитків у виді надмірно сплаченої вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від     03.03.2020 у справі № 916/1678/19, від 25.03.2021 у справі № 916/726/20 (між тими самими сторонами), від 15.07.2021 у справі №     916/2442/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин.
25. Оскільки судами першої та апеляційної інстанцій на підставі належної оцінки наявних у справі письмових доказів в їх сукупності (див. пункт 15 цієї постанови) достовірно встановлено та скаржником не спростовано факт здійснення Товариством у спірний період операцій з перевантаження зернових вантажів навалом із застосуванням двох перевантажувальних машин, а саме телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) і несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack" Titan W450-4 (серійний № 25-0058-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год), які відповідають технічним вимогам і мають необхідний, більш ніж мінімальний нормативний обсяг продуктивності (500 т/год), передбачений абзацом 12 пункту 3 розділу ІІ Тарифів №     541, та розміщуються на території спеціалізованого терміналу морського торгівельного порту ?Чорноморськ? на постійній основі, отримуючи живлення від енергосистем терміналу, та застосовуються позивачем у технологічному процесі перевалки зернових вантажів біля причалів №№ 3, 4, 5, 6, то правильним є висновок судів про необхідність покладання на ДП     "АМПУ" відповідальності у виді відшкодування збитків, завданих Товариству внаслідок неправомірного незастосування відповідачем як контрагентом позивача за договором № 174-П-АМПУ-17 знижувального коефіцієнта 0,7 при нарахуванні позивачу вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу та виставленні рахунків на завищену суму, які Товариство вимушено сплатило з метою уникнення застосування Підприємством оперативно-господарських санкцій у виді недопущення прийняття наступного судна до обробки з віднесенням відповідальності за простій судна на портового оператора або взагалі розірвання договору № 174-П-АМПУ-17, що зупинило би господарську діяльність Товариства. 
При цьому апеляційний суд, керуючись частиною 2 статті 79 ГПК України, відхилив необґрунтовані доводи відповідача (апелянта) про можливе застосування позивачем орендованого стрічкового конвеєра "BATCO 24120", потужність якого є меншою, ніж у телескопічного судновантажувального конвеєра "Telestack" TS650 та пересувного розвантажувача "Telestack" Titan W450-4, які власне і застосовувалися Товариством під час перевантаження вантажів на причалі, що підтверджується наведеними вище документами, оскільки за наявності у позивача більш потужних машин для перевантаження зернових вантажів навалом більш вірогідним є використання саме таких машин.
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті     287 ГПК України
26. Підприємство в поданій касаційній скарзі посилається на наявність підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, а саме: якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини 2 статті 287 цього Кодексу; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
27. Проте колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо задоволення позову про відшкодування збитків і водночас відхиляє доводи скаржника про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування норм статті 79 ГПК України, статті 227 ГК України, пункту     8 Порядку № 8 в спірних правовідносинах з огляду на таке.
28. Тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, покладається на скаржника. 
Зі змісту пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України вбачається, що зазначена норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
29. Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
30. Згідно зі статтею 79 ГПК України, на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування якої в подібних правовідносинах посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому на обґрунтування необхідності формування Верховним Судом висновку щодо застосування норми статті 79 ГПК України скаржник фактично посилається на неврахування апеляційним судом викладеного в постанові Касаційного господарського суду від 13.07.2021 у справі №     914/766/17 висновку про помилковість ототожнення таких різних понять, як "вірогідність доказів" і "вірогідність обставин", оскільки, на думку скаржника, суд на порушення статті 79 ГПК України вказав в оскаржуваній постанові на більшу вірогідність використання Товариством у спірний період більш потужних машин для перевантаження зернових вантажів навалом, а не орендованого стрічкового конвеєра "BATCO 24120". 
31. Зважаючи на достовірне встановлення судами попередніх інстанцій з урахуванням наявних у справі доказів в їх сукупності (див. пункт 15 цієї постанови) та неспростування відповідачем факту використання Товариством у спірний період двох перевантажувальних машин, а саме телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєру марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) і несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack" Titan W450-4 (серійний № 25-0058-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) при виконанні робіт з перевантаження зернових вантажів навалом, колегія суддів вважає, що доводи скаржника про необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування норми статті 79 ГПК України зводяться виключно до намагань здійснити переоцінку наявних у справі доказів, тоді як згідно з імперативними положеннями частини 2 статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому апеляційний суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, якраз врахував висновки щодо стандарту доказування "вірогідності доказів", викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №     129/1033/13-ц і в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від     23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №     902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
Наведене виключає формування Верховним Судом висновку щодо застосування вказаної норми процесуального права в спірних правовідносинах відшкодування збитків.
32. Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для формування Верховним Судом висновку щодо питання застосування норми пункту     8 Порядку № 8, згідно з яким забороняється експлуатація незареєстрованих технологічних транспортних засобів, у зв`язку з чим використання незареєстрованого обладнання не давало позивачу права вимагати стягнення збитків в сумі 116     808,67 грн, нарахованих за період з 13.06.2018 по 17.06.2018, тобто до реєстрації технологічного обладнання, оскільки з матеріалів справи вбачається надання належної оцінки всім наявним у справі доказам, зокрема, сертифікатам відповідності на розвантажувач самоскидів конвеєрний "Telestack" моделі Titan W450-4 та телескопічний суднонавантажувальний конвеєр "Telestack" моделі TS650 і деклараціям про відповідність вказаних машин вимогам Технічного регламенту безпеки машин, якими (доказами) підтверджено технічні справність та відповідність зазначеного обладнання в період з 21.05.2018 до 20.11.2018, що охоплює вказаний скаржником 5-денний період.
Крім того, на обґрунтування вказаних заперечень скаржник посилається на неврахування судом першої інстанції викладеного в постанові Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 908/3209/16 висновку про залежність права особи (позивача) на відшкодування збитків від добросовісності виконання покладених на неї договором обов`язків та недопустимість її зловживання своїми правами, проте судами не встановлено та скаржником не доведено як порушення Товариством обов`язку зі сплати вартості наданих відповідачем послуг чи інших зобов`язань за договором №     174-П-АМПУ-17, так і зловживання портового оператора своїми правами. 
33. Водночас касаційна інстанція відхиляє безпредметне твердження скаржника про необхідність формування висновку Верховного Суду щодо застосування норми статті 227 ГК України в подібних правовідносинах, оскільки вказаною статтею регулюються відносини солідарного відшкодування збитків у разі їх заподіяння одночасно кількома учасниками, тоді як спір у цій справі не виникав з відносин солідарного відшкодування збитків.
34. Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови із зазначеної підстави (схожий висновок про відсутність у Верховного Суду підстав для формування висновку щодо питання застосування наведених скаржником норм права викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від     13.07.2021 у справі № 910/10622/20, від 31.08.2021 у справі №     916/1852/20, від 24.11.2021 у справі №     910/18570/19, від     11.01.2022 у справі № 924/1263/19, від 22.02.2022 у справі №     910/7981/19, від 05.07.2022 у справі № 904/7077/20, від 15.11.2022 у     справі № 916/596/21, від     28.02.2023 у справі № 910/13661/21).
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті     287 ГПК України
35. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 2 статті     287 ГПК України, скаржник посилається на неповне дослідження судами зібраних у справі доказів, зокрема, листа ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від 03.07.2019 і паспорта телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год). 
36. Дійсно, у розумінні пункту 4 частини 2 статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження є передбачене пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу процесуальне порушення, яке полягає у недослідженні судом зібраних у справі доказів.
37. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених     пунктами 1,     2,     3     частини 2 статті 287 цього Кодексу.
38. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення в сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених     пунктами     1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.
39. Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи відповідача зводяться передусім до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів, але, як зазначено вище, скаржник при цьому належним чином не обґрунтував у своїй касаційній скарзі наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених     пунктами     1- 3     частини     2 статті 287 ГПК України.
40. За таких обставин колегія суддів не бере до уваги доводи скаржника про неповне дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, зокрема листа ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від 03.07.2019 і паспорта телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год), за     умови відсутності підтвердження будь-якої з інших підстав касаційного оскарження, передбачених     пунктами     1,     2,     3     частини     2 статті 287 ГПК України.
41. Водночас Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 3 статті     310 ГПК України, на оформлену протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.08.2022 неправомірну відмову в задоволенні клопотання ДП "АМПУ" про зобов`язання позивача надати докази щодо використання обладнання в спірний період, що, на думку відповідача, свідчить про порушення судом вимог статей 13, 14, 74 ГПК України, оскільки зі змісту зазначеної ухвали вбачається зворотне, а саме суд першої інстанції цілком обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначеного клопотання в зв`язку з долученням позивачем на той час до матеріалів справи всіх наявних у Товариства вичерпних документів, які би могли підтвердити використання портовим оператором технологічних транспортних засобів "Telestack" TS650 і "Telestack" Titan W450-4.
42. Разом з тим колегія суддів не бере до уваги бездоказові доводи скаржника про встановлення апеляційним судом обставини використання Товариством технологічного обладнання в 2019 році, що мають суттєве значення, на підставі недопустимого доказу - наданого позивачем журналу обліку роботи мотогодин "Telestack" TS650 і "Telestack" Titan W450-4, який (журнал) оформлено з істотними недоліками, оскільки саме з цих підстав (неналежного оформлення вказаного журналу) зазначений доказ не було прийнято судом апеляційної інстанції як допустимий доказ, про що чітко зазначено в оскаржуваній постанові.
Тим більше, що при ухваленні оскаржуваних рішення та постанови суди попередніх інстанцій виходили з того, що обставини використання Товариством в спірний період двох перевантажувальних машин, а саме телескопічного суднонавантажувального пересувного самохідного конвеєра марки "Telestack" TS650 (серійний №     10-0230-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год) і несамохідного розвантажувача самоскидів марки "Telestack" Titan W450-4 (серійний № 25-0058-0617, максимальна продуктивність - 600 т/год), достовірно підтверджуються іншими наявними у справі доказами в їх сукупності, зокрема, але не виключно: сертифікатами відповідності на розвантажувач самоскидів конвеєрний "Telestack" моделі Titan W450-4 та телескопічний суднонавантажувальний конвеєр "Telestack" моделі TS650 і деклараціями про відповідність вказаних машин вимогам Технічного регламенту безпеки машин; договором оренди обладнання від     06.07.2017 № 0607ТС (з додатками та додатковими угодами до нього), укладеним між ТОВ "Греїн-Експорт" і ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі", та актом приймання-передачі від 24.07.2017 № 1 до цього договору оренди, якими підтверджується фактичне користування ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" як орендарем телескопічним конвеєром "Telestack" TS650 та несамохідним розвантажувачем самоскидів "Telestack" Titan W450-4; договором на виконання вантажно-розвантажувальних робіт від     10.08.2017 № 07/08-001, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Рисоіл Термінал" (замовник) і ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" (виконавець), та актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), за якими ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" взяло на себе зобов`язання розвантажити з автотранспорту замовника та завантажити на судно зернові вантажі та продукти їх переробки навалом в порту "Чорноморськ" конвеєром "Telestack"; листом ТОВ     "Фрам Шиппінг Едженсі" від     26.10.2018 № 01-09/364, направленим на адресу Іллічівської філії ДП "АМПУ". 
Наведеним повністю спростовується аргумент скаржника на обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті     310 ГПК України.
43. Таким чином, інша зазначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 4 частини 2 статті 287 ГПК України, також не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних рішення та постанови.  
44. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на доведеність завдання Товариству збитків внаслідок неправомірного незастосування відповідачем у спірний період знижувального коефіцієнта 0,7 при нарахуванні позивачу вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, як того вимагає імперативна норма абзацу 12 пункту 3 розділу ІІ Тарифів, дійшли правильного висновку щодо задоволення позову в повному обсязі.
45. З мотивів, наведених раніше в цій постанові, Верховний Суд погоджується з обґрунтованими доводами позивача, викладеними у відзиві на касаційну скаргу.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
46. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
47. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
48. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
49. Наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом     3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що зумовлено відсутністю у Верховного Суду підстав для формування у цій справі висновків щодо питання застосування норм статті 79 ГПК України, статті 227 ГК України та пункту     8 Порядку № 8 в спірних правовідносинах, що, в свою чергу, виключає як закриття касаційного провадження в цій справі, так і скасування оскаржуваних судових рішень із зазначеної підстави.
50. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
51. Зважаючи на те, що зазначені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а не закривати касаційне провадження у відповідній частині.
52. Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею     300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновку судів попередніх інстанцій щодо задоволення позову, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги і скасування оскаржуваних рішення та постанови.
Розподіл судових витрат
53. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства     "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 28.10.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2023 у справі №     916/3741/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                          Т. Б. Дроботова

                                                                                           Н. О. Багай