ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 201/10683/22(2а/201/9/2023)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2023 ( суддя першої інстанції Антонюк О.А.) в адміністративній справі №201/10683/22(2а/201/9/2023) за позовом   ОСОБА_1  до  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними і скасування постанов про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції НП України управління безпеки дорожнього руху про визнання незаконними і скасування постанов про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що  25 травня 2022 року о 10.48 год. за допомогою технічного засобу Каскад 057-1120 зафіксовано в автоматичному режимі і уповноваженою особою Департаменту ПП НП України управління з безпеки дорожнього руху винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАПП (перевищення встановленої обмеженості швидкості транспортних засобів поза межами населеного пункту) і накладено штраф в розмірі 340 грн.. Також начебто 25 травня 2022 року вже о 11.20 год. за допомогою технічного засобу Каскад 053-1120 зафіксовано в автоматичному режимі і уповноваженою особою Департаменту ПП НП України управління з безпеки дорожнього руху винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАПП (перевищення встановленої обмеженості швидкості транспортних засобів поза межами населеного пункту) і накладено штраф в розмірі 340 грн.. Вважає вказані постанови незаконними, оскільки його автомобіль не їхав і не зупинявся в тому місці, де вказано в постанові, а знаходився в місті Дніпрі біля лікарні, де позивач стаціонарно лікувався після поранення, після лікування позивач приймав участь у бойових діях проти РФ і його автомобіль взагалі був знищений, про що є докази, постанови складалися інспектором взагалі без нього, врахування його зауважень та конкретної дорожньої обстановки, автомобілі інших учасників цієї пригоди інспектор поліції не зупинялися і не оглядали, доказів правопорушення не надано, тобто факт порушення оснований на припущенні, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався, місце розгляду правопорушення вказане не вірно. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором протиправними і незаконними, оскаржувані постанови є протиправними, не відображають дійсних обставин справи, складені за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства, тому просив визнати дії інспектора поліції по складанню вказаної постанови незаконними і скасувати ці постанови, закрити провадження в адміністративній справі поліції проти нього, задовольнивши позов в повному обсязі.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2023 позовні вимоги задоволені.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваних рішень відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду справи підтверджено, що 5 травня 2022 року о 10 годині 48 хвилин за допомогою технічного засобу Каскад 057-1120 в автоматичному режимі було зафіксовано і помічено, що автомобіль «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , при цьому цей водій на вказаному автомобілі під час руху по автошляху за адресою М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 371+527 (в Вінницькій області) перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 40 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.9(б) Правил дорожнього руху України. 
Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову 2АВ № 00048475 від 01 червня 2022 року і його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., вказану постанову про адміністративне правопорушення не вручено правопорушнику, а начебто відправлено поштою.
Також, 25 травня 2022 року о 11 годині 20 хвилин за допомогою технічного засобу Каскад 057-1120 в автоматичному режимі було зафіксовано і помічено, що автомобіль «Рено Меган», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , при цьому цей водій на вказаному автомобілі під час руху по автошляху за адресою М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 404+377 (в Вінницькій області) перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 46 км/год, чим порушив вимоги пункту 12.9(б) Правил дорожнього руху України. 
Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову 2АВ № 00043611 від 01 червня 2022 року і його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 грн., вказану постанову про адміністративне правопорушення не вручено правопорушнику, а начебто відправлено поштою.
Правомірність вказаних постанов є предметом спору у справі, що розглядається. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
          В силу пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
          У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
          Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
          Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
          Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
          За приписами пункту 12.9.(б) Правил дорожнього руху, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
          Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
          Положеннями частини 1 статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
          Згідно оскаржуваних постанов, позивач перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів, чим порушила 12.9.(б) Правил дорожнього руху.
          Матеріали справи свідчать, що на підтвердження вчинення позивачем правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, відповідач долучив до відзиву на позовну заяву дві постанови з фотознімками, зроблені приладом вимірювальної техніки - комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» 057-1120, 053-1120 (а.с. 31-32).
          Як було вищезазначено, згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
          Відповідно до підпункту «г» п. 12.6 Правил дорожнього руху, поза населеними пунктами на всіх дорогах дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год.
          Тобто, умовою дотримання правил швидкості руху у населеному пункті є обізнаність водія про те, що він здійсню рух за допомогою транспортного засобу саме у населеному пункті.
          Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52;
          Згідно розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, до інформаційно вказівних знаків відносяться:  5.49 "Початок населеного пункту". Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах; 5.50 "Кінець населеного пункту". Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
          Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
          Водночас, колегія суддів зауважує, що станом на 25.05.2022 на автошляху МЗО Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 371+527, на якому було зафіксовано перевищення швидкості, через воєнний стан в країні відповідні знаки, які інформують водія про початок населеного пункту, на даний час відсутні.
          За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
          Згідно вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді  справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
          Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП; в постанові необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник.
          Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було надано до суду жодних належних доказів, які б підтверджували наявність дорожніх знаків, що інформують про початок населеного пункту.
          Водночас, з наданих відповідачем фотознімків та відеозаписів, зроблених приладом вимірювальної техніки - комплексом автоматичної фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху «КАСКАД» не вбачається, що на них зображена будь-яка забудова, яка б надала водію можливість зрозуміти, що він рухається в межах населеного пункту.
Позивач заперечує факт вчинення інкримінованого діяння, а відповідачем не надано схеми розташування дорожніх знаків на ділянці дороги де за твердженням відповідача мало місце правопорушення, оскаржувані постанови підлягають скасуванню, оскільки відповідачем не надано доказів, щодо дії обмежувального знаку 3.29.          
          Кірм того, відповідно до виписки із медичної картки стаціонарно хворого №0469822 молодший сержант ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні за направленням військового госпіталю з 11 травня по 09 червня 2022 року через мінно-вибухову травму з багатьма ураженнями тіла. Обставини його поранення підтверджуються довідкою військової частини про події 30 березня 2002 року і поранення ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання у м. Ірпінь.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив наступне: «…У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».
          Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
          Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується  з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог та про необхідність скасування постанов, винесеної інспектором патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_2 від 01 червня 2022 року серії 2АВ № 00048475 та винесеної інспектором ВУСАФППДР УБД Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_3  серії 2АВ № 00043611 від 01 червня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, та закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною 1 статті 122 КУпАП.
          Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
          Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.
          Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
          В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
          При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
          Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому, підстав для його скасування не вбачається.
          Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
          Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2023 в адміністративній справі №201/10683/22(2а/201/9/2023) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 18 квітня 2023 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва