П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/11804/22 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Божук Д.А.  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
18 квітня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
у листопаді 2022 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову, винесену Відділом державного нагляду (контролю) Укртрансбезпеки у Хмельницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу №338490 від 11 жовтня 2022 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач виступала замовником перевезення, а безпосереднім перевізником виступав фізична особа-підприємець ОСОБА_2 згідно заявки-договору на перевезення вантажів № 76.
Вказує, що транспортний засіб належить фізичній особі ОСОБА_3 , а напівпричіп належить ОСОБА_2 .
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.
Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, поданому 14.04.2023 року, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, відзначивши про необґрунтованість останньої.
Відповідно до п.3 ч.1ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 19.09.2022 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті було проведено перевірку транспортного засобу марки МАN, р.н. НОМЕР_1 із напівпричіпом BODEX, р.н. НОМЕР_2 , перевезення на якому здійснював водій ОСОБА_4 .
Під час перевірки виявлено порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 - перевезення вантажів (згідно ТТН №882 від 19.09.2022) автомобіль обладнаний цифровим тахографом, під час перевірки водій не надав роздруківки з цифрового тахографа за 19.09.2022, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Зазначене зафіксовано Актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №344306 від 19.09.2022.
Водій у графі "пояснення про причини порушення" вказав "чіп карта є в наявності, але не була встановлена в тахограф» та підписав акт.
ТТН №882 від 19.09.2022 містить відомості про те, що ФОП ОСОБА_1 є автомобільним перевізником.
До перевірки був наданий договір оренди транспортного засобу №14-12.20-1 від 14.12.2020, згідно якого ФОП ОСОБА_1 орендує вказані транспортні засоби у ФОП ОСОБА_3 .
Про розгляд справи про порушення цього акту на 11.10.2022 позивача було проінформовано листом-повідомленням № 31687/824.1/24-22 від 26.09.2022, який було отримано 01.10.2022 згідно трекінгу відправлення №2900504734232.
В результаті розгляду справи про порушення, начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області було винесено постанову №338490 від 11.10.2022  про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн., за порушення вимог ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.
Також позивачем разом із позовною заявою надано договір про перевезення сипучих вантажів від 01.12.2020 №14233, згідно якого ФОП ОСОБА_1 (перевізник) приймає на себе зобов`язання по організації всього комплексу послуг , пов`язаних з транспортно-експедиційним обслуговуванням вантажів замовника (ПрАТ "Оболонь").
Також надано заявку-договір на перевезення вантажів від 18.09.2022, укладену між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець). Предметом договору є послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом засобом марки МАN, р.н. НОМЕР_1 та напівпричіпом BODEX, р.н. НОМЕР_2 .
Власником транспортного засобу МАN, р.н. НОМЕР_1 (маса без навантаження - 7305 кг) є ОСОБА_3 , а напівпричіпа BODEX, р.н. НОМЕР_2 (маса без навантаження - 9300 кг), - ОСОБА_5 .  
11 жовтня 2023 року Відділом державного нагляду (контролю) Укртрансбезпеки у Хмельницькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №338490.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази щодо складення документів відносно неналежної особи. Тому, суд дійшов висновку, що в даному випадку саме позивач є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III (далі - Закон №2344-III).
В розумінні ст. 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно зі статтею 18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Положеннями статті 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Процедура здійснення державного контролю, зокрема, за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою КМ України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно з пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки, зокрема, перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Відповідно до положень пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
З матеріалів справи встановлено, що актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №344306 від 19.09.2022 зафіксовано порушення - під час перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія роздруківкою з цифрового тахографа за 19.09.2022, чим порушено ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі - Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Згідно з положеннями п. 6.1 Положення автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн (що відповідає спірному випадку) повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, а за вимогою до контролю надаються реєстраційні листки (тахокарти) за поточний день та попередні 28 календарних дні.
Статтею 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III регламентовано, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, у цьому випадку наявний склад порушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності.
Водночас, Законом №2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
В обґрунтування своєї позиції позивач вказує на протиправність оскаржуваної постанови з огляду на те, що її складено відповідачем відносно неналежної особи.
Водночас, колегія суддів зауважує, що  надана заявка-договір на перевезення вантажів від 18.09.2022 не спростовує факт встановленого порушення, оскільки ТТН №882 від 19.09.2022 містить відомості про те, що саме позивач був автомобільним перевізником. Крім того, до перевірки був наданий договір оренди транспортного засобу №14-12.20-1 від 14.12.2020, згідно якого саме позивач є орендарем транспортних засобів.
Згідно з положеннями ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автоперевізника.
В контексті вищезазначеного, колегія судді зауважує, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт надати пояснення та/або додаткові докази щодо складення документів відносно неналежної особи.
Враховуючи зазначене вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку саме позивач є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів. Оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені законодавством України. 
Схожа позиція викладена у постанові Верховного Суду у постанові від 22 грудня 2021 року по справі №420/3371/21.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави відповідно до приписів ст.139 КАС України для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним судових витрат.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.