ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-3922/10  Номер провадження 22-ц/814/1818/23	Головуючий у 1-й інстанції Клімова С.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи:
представник заявника – адвокат Колосов А.В.
представник боржника – адвокат Гладченко І.С.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2021 року, постановлену суддею Клімовою С.В., повний текст ухвали складений – дата не вказана

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому провадженні

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

14.04.2021 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, в якій просить суд замінити сторону (стягувача) АТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Кей-Колект» з наданням права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором відповідно до рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі № 2-3922/10.

Заява мотивована тим, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі №2-3922/10 позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11375212000 від 25 липня 2008 року в сумі 49 053,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.09.2009 року становить 392 153, 86 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого та у відповідності до глави 73 (ст. 1077-1086) ЦК України ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за кредитним договором №11375212000 від 25.07.2008 року. У зв`язку з заміною кредитора у зобов`язанні, виникла необхідність заміни стягувача у виконавчому провадженні. 

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2021 року заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому провадженні - задоволена.
Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» у виконавчому листі №2-3922/10 у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Ухвала суду мотивована тим, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки до нового кредитора перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11375212000 від 25.08.2008 року, зобов`язання за яким не виконано.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись  на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що в ухвалі суду вказано про повідомлення боржників про день, час і місце розгляду справи належним чином, проте, ОСОБА_1 як учасник справи не була повідомлена належним чином про день, час, і місце розгляду справи. Вказує, що судову повістку, заяву, додані до неї документи вона одержала 22.04.2021 року засобами поштового зв`язку, що підтверджується відомостями про статус відправлення, таким чином вона була позбавлена надати пояснення, заперечення та докази в обґрунтування своїх заперечень проти заяви. Крім цього вказує, що суд не врахував, що згідно з випискою до додатку №1 до договору факторингу №2 від 13.02.2012 року вона не вказана як боржник, відомості про отримання права грошової вимоги відносно неї як боржника ПАТ «УкрСиббанк» за договором №№11375212000 від 25.07.2008 року відсутні у додатку №1 до договору факторингу №2 від 13.02.2012 року. Також вказує, що задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому листі, суд послався на те, що до нового кредитора перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту, зобов`язання за яким не виконане, проте, суд не перевірив взагалі виконання такого зобов`язання та не звернув увагу на відсутність права вимоги за договором факторингу саме до неї як боржника. У матеріалах справи відсутні докази виконання або невиконання зобов`язання за кредитним договором та за рішенням суду, яке набрало законної сили. Крім цього, суд першої інстанції не перевірив, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за №4302 від 21.11.2017 року анульовану ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу ТОВ «Кей-Колект». З 10.06.2017 року усі фінансові компанії мають право надави фінансові послуги виключно на підставі відповідних ліцензій.02.04.2021 року Національний банк України виключив з Державного реєстру фінансових установ ТОВ «Кей-Колект», яка є заявником у справі. Суд першої інстанції замінив сторону у виконавчому листі, проте, заявник просив заміни сторону у виконавчому провадженні, вимоги щодо заміни сторони у виконавчому листі не заявляв.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.05.2021 року витребувано дану цивільну справу з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області (т.1 а.с. 193).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.06.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі (т.1 а.с. 196).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.07.2021 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 08.09.2021 року на 14-00 год. (т.1 а.с. 202,204).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 08.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т. 2 а.с. 4). 

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10.10.2022 року справа призначена до розгляду на 08.05.2023 року (т.1 а.с. 5).

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі №2-3922/10 позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11375212000 від 25.07.2008 року в сумі 49 053,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.09.2009 року становить 392 153, 86 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (т.1 а.с. 92-93).

24.03.2011 року представник АТ «УкрСиббанк» отримала виконавчі листи на виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року (т. 1 а.с. 96).

Інформації щодо наявності відкритих виконавчих проваджень матеріали справи не містять.

13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №2, відповідно до умов якого та у відповідності до глави 73 (ст. 1077-1086) ЦК України ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за кредитним договором №11375212000 від 25.07.2008 року (т.1 а.с.148-150).

Судом не встановлено, що договір факторингу оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи.

За результатами розгляду заяви, суд першої інстанції визнав, що заявником було надано всі належні та допустимі докази, які підтверджували перехід прав та обов`язків від первісного кредитора до нового кредитора.

При цьому, судом першої інстанції враховано, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Таким чином, без заміни сторони стягувача правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, заміна сторони стягувача її правонаступником може відбуватись на будь-якій стадії процесу. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За результатами розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.04.2021 року до суду надійшла заява ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони (стягувача) її правонаступником, в якій просив судзамінити сторону (стягувача) АТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «Кей-Колект» з наданням права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за кредитним договором №11375212000 відповідно до рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, заявник просив замінити сторону (стягувача) її правонаступником без зазначення, чи у виконавчому листі, чи у виконавчому провадженні. При розгляді заяви суд першої інстанції звернув увагу на те, що сторона позивача у справі отримала виконавчі листи згідно рішення суду (т.1 а.с. 96), проте, матеріали справи не містять інформації щодо наявності відкритого виконавчого провадження, тому колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву, суд першої інстанції не вийшов за межі її вимог.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її  правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рекомендоване відправлення про вручення поштового відправлення (судової повістки на 22.04.2021 року, заяви про заміну сторони) на ім`я ОСОБА_1 останньою було отримано саме 22.04.2021 року (т.1 а.с. 178), що вказує на неналежне повідомлення боржника ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду заяви про заміну сторони (стягувача) її правонаступником.

Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на викладене, ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.

Вирішуючи питання про ухвалення нового рішення за заявою заявника, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на зазначені норми матеріального права заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги, правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження (у виконавчому листі) шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 389/4348/13-ц (провадження № 61-2344св22) зазначено, що питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника. Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права. Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Таким чином, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір. Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі №2-3922/10 позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11375212000 від 25.07.2008 року в сумі 49 053,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 11.09.2009 року становить 392 153, 86 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційне технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (т.1 а.с. 92-93).

24.03.2011 року АТ «УкрСиббанк» отримано виконавчі листи на виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року (т. 1 а.с. 96).
Інформації щодо наявності відкритих виконавчих проваджень матеріали справи не містять.

03 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Клієнт) в особі голови правління Філіпа Жоаньє та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (Фактор) в особі директора Кочолодзян А.В. укладено договір факторингу № 2, яким передбачено: боржники: фізичні та юридичні особи, які уклали первинні договори з клієнтом; гарант: особа, яка надала забезпечення виконання зобов`язань боржника (у т.ч. для уникнення сумнівів, поруки та гарантії) перед клієнтом за первинним договором, у т.ч. і боржник, якщо забезпечення виконання зазначених зобов`язань надано боржником; договори забезпечення: договори (у т.ч. будь-які зміни до них), укладені між клієнтом і гарантами з метою забезпечення виконання зобов`язань боржників перед клієнтом за первинними договорами; права вимоги: права грошової вимоги, існуючі або майбутні, клієнта до боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення. Зокрема, права вимоги включають право вимагати: сплати процентів за користування кредитом; сплати сум комісійної винагороди за надання та користування кредитними коштами; первинні договори: кредитні договори (незалежно від форми і способу надання кредиту), укладені між клієнтом і боржниками і вказані у додатку 1 до цього договору.

За цим договором клієнт зобов`язався передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Обсяг (сума) прав вимоги станом на дату укладення цього договору визначений у додатку 1 до цього договору. 

Одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права за усіма договорами забезпечення.

Передання прав клієнта за договорами забезпечення, що були посвідчені нотаріально, відбувається на підставі окремого договору, що укладається сторонами одночасно з укладення цього договору і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до виписки з додатку 1 до вказаного вище договору факторингу, до переліку первинних договорів включено кредитний договір № 11375212000 від 25.07.2008 року, боржник:  ОСОБА_3  (т.1 а.с. 148-150) та ОСОБА_1 (т.1 а.с. 112).

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги до боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по кредитному договору №11375212000 від 25.07.2008 року. Отже, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні докази виконання або невиконання зобов`язання за кредитним договором та за рішенням суду, яке набрало законної сили, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки як вже було зазначено, заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження. При цьому, ОСОБА_1 не надано доказів виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги про те, що розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за №4302 від 21.11.2017 року анульовану ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу ТОВ «Кей-Колект» розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за №4302 від 21.11.2017 року анульовану ліцензію на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу ТОВ «Кей-Колект», то такі доводи є безпідставними, з врахуванням наступного. 

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

За договором факторингу відповідно до положень ст.1077 ЦК України договірні правовідносини виникають між фактором та клієнтом (банком) з приводу відступлення права грошової вимоги до третьої особи боржника. При цьому вимоги та права боржника обмежуються наведеними у ст.ст.1085,1086 ЦК України положеннями. Фактично боржник не є ні ініціатором договору факторингу, ні його стороною. 

Згідно матеріалів справи, 08.12.2011 року ТОВ «Кей-Колект» отримано свідоцтво про реєстрацію його як фінансової установи. Згідно додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кей-Колект» зазначено, що останнє має право здійснювати фінансову послугу факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів (т.1 а.с. 107).

Договір факторингу між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладений 03.02.2012 року, тобто ТОВ «Кей-Колект» мало право укладати такий договір як фінансова установа відповідно до свідоцтва від 08.12.2011 року.

З врахування викладеного, колегія суддів вважає, що заявником були подані належні та допустимі докази на підтвердження того, що у спірних правовідносинах відбулася заміна стягувача, а тому заява ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони (стягувача) її правонаступником підлягає задоволенню.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Керуючись ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п. 2, 376 ч.3 п. 3, 381 -384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22 квітня 2021 року – скасувати і ухвалити нове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони (стягувача) її правонаступником – задовольнити.

Замінити стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - ТОВ «Кей-Колект» у виконавчому документі про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11375212000 від 25 липня 2008 року згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.12.2010 року у справі №2-3922/10.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 травня 2023 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                        О. А. Лобов                 В. М. Триголов