КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                                                           
Справа №  752/3921/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3552/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
12 червня 2023 року                                                                                                     м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                   
                                    судді-доповідача     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Кулікової С.В., Музичко С.Г.,                                                                    

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за заявою представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу та рішення Наглядової ради,
за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді                    Чередніченко Н.П.,- 
     
     встановив:
 
У квітні 2022 року представник  ОСОБА_1  звернувся до суду із названим позовом.
28 вересня 2022  року представник ОСОБА_1 подав  заяву про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2022 року позовну заяву  залишено без розгляду.
У жовтні 2022 року представником відповідача було подано до суду заяву про компенсацію судових витрат, пов`язаних із отриманням відповідачем правової допомоги у даній справі. 
Заяву представника АТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 360 421,20 грн. залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права,  просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Залишаючи заяву представника відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу без задоволення, суд першої інстанції виходив із відсутності доказів, які б свідчили про зловживання стороною позивача процесуальними правами, або, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду. 
Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими чи недобросовісними та свідчать про зловживання процесуальними правами.
Обґрунтовуючи подану заяву, представник АТ «Державний експортно-імпортний банк України»  вказує, що судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, зокрема, які понесені відповідачем та пов`язані із отриманням правової допомоги, а тому на підставі вимог цивільного процесуального закону, понесені відповідачем судові витрати підлягають компенсації та стягненню із позивача на користь відповідача. 
Під час розгляду справи відповідач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 360 421 грн. 
Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Суд першої інстанції правильно вважав, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження зловживання позивачем процесуальними правами чи вчинення необґрунтованих дій.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано по суті безпідставний позов, колегія суддів відхиляє, оскільки статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 13 жовтня 2022 рокупостановлена з додержанням норм матеріального та  процесуального права, відтак підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-  
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2023 року.

 
Суддя-доповідач                                                                                                Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                                С.В. Кулікова

 
                                                                                                                            С.Г. Музичко