УХВАЛА

25 квітня 2023 року 
м. Київ

справа №360/858/22
адміністративне провадження № К/990/12412/23  

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Шевцової Н.В.,  Мацедонської В.Е., 

перевірив касаційну скаргу Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі №360/858/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 19 квітня 2016 року по 21 липня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 19 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 21 липня 2018 року - березень 2018 року;
- зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19 квітня 2016 року по 21 липня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 19 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 01 березня 2018 року по 21 липня 2018 року - березень 2018 року, відповідно до абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2018 року №1078.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року, позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 19 квітня 2016 року по 21 липня 2018 року, із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 19 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 21 липня 2018 року - березень 2018 року. 
Зобов`язано Військово-медичний клінічний центр Центрального регіону нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 19 квітня 2016 року по 21 липня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця), а саме: в період з 19 квітня 2016 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, в період з 01 березня 2018 року по 21 липня 2018 року - березень 2018 року, з урахуванням Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням фактично виплачених сум індексації грошового забезпечення.
07 квітня 2023 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень суд першої інстанції вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач в касаційній скарзі вказав на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та послався на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Скаржник зазначив, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а саме судами першої та апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги Позивача щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 19 квітня 2016 року   по 28 липня 2018   року з врахуванням базового місяця січня   2008   року, при цьому не дослідуючи як змінились обставини при введені нової нормативної бази для нарахування індексації грошового забезпечення у   2016   році.
Верховний Суд наголошує, що заявником касаційної скарги не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розумінні та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.
Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач у касаційній скарзі не довів підстав, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої   статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої   статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини п`ятої статті 328, пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі №360/858/22 за позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді	Н.А. Данилевич Н.В. Шевцова   В.Е. Мацедонська