ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 липня 2023 року 	м.Суми	

Справа №583/1528/23 
Номер провадження 22-ц/816/886/23
Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
учасники справи:
стягувач – ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження – державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерська Анастасія Михайлівна, 
боржник – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року, у складі судді Ільченко В.М., постановлену у м. Охтирка, повний текст якої складено 27 квітня 2023 року,
                                             в с т а н о в и в:
04 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії  державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М.
Свої вимоги мотивував тим, що на примусовому виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 64636607 з примусового виконання виконавчого листа № 583/2211/20 від 16 лютого 2021 про визначення ОСОБА_1 способу участі батька у вихованні малолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних зустрічей з ними: кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі, без виїзду з населеного пункту, де проживають діти з матір`ю; кожні перші чи останні три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за домовленістю батьків; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирки в межах України, в тому числі за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .
19 липня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про визначення часу та (або) місця побачень стягувача з дитиною, якою визначено, що перші три дні весняних канікул діти перебувають з батьком у АДРЕСА_1 . 
20 березня 2023 року ним надіслано державному виконавцю повідомлення про початок весняних канікул дітей з 25 березня 2023 року по 02 квітня 2023 року.
22 березня 2023 року боржником надіслано до Дніпровського ВДВС м. Києва повідомлення, що мати привезе дітей для зустрічі з батьком 27 березня 2023 року. 
23 березня 2023 року ним подано клопотання про вжиття заходів з примусового виконання рішення суду, а саме зобов`язати боржника забезпечити побачення стягувача протягом трьох днів, здійснити перевірку виконання рішення суду протягом перших трьох днів весняних канікул 2023 року, розпочати перевірку виконання судового рішення з 12.00 год. 27 березня 2023 року та завершити перевірку о 12.00 год. 30 березня 2023 року, яке державним виконавцем було проігноровано. 
24 березня 2023 року на його електронну пошту надійшов лист за підписом керівника Дніпровського ВДВС м. Києва, що боржник привезе дітей для зустрічі о 10.00 год. 27 березня 2023 року. 
27 березня 2023 року боржник привезла дітей, показала їх та забрала, поїхавши у невідомому напрямку.  Час побачення з дітьми тривав 15 хвилин з 10.01 год. до 10.16 год. Після чого він зателефонував на службу «102» та повідомив про невиконання рішення суду боржником. 
Вказував, що з 28 березня 2023 року по 30 березня 2023 року на електронну пошту Дніпровського ВДВС м. Києва стягувачем направлялися повідомлення про невиконання рішення суду перший, другий та третій дні весняних канікул 2023 року, а також скарга з проханням відновлення порушеного права шляхом забезпечення побачення протягом останніх трьох днів весняних канікул. Але всі звернення стягувача були проігноровані та залишились без розгляду.
30 березня 2023 розгляду боржником до Дніпровського ВДВС м. Києва надіслано повідомлення про виконання доручення начальника відділу та забезпечення зустрічі батька з дітьми. 
Таким чином, державному виконавцю Єзерській А.М., на примусовому виконанні у якої перебуває виконавче провадження 64636607, завчасно було відомо про обставини та дії боржника, що суттєво ускладнюють виконання рішення суду і роблять неможливим побачення батька з дітьми, а саме боржником самочинно змінено порядок виконання рішення суду із забезпечення побачення стягувача з дітьми протягом перших трьох весняних канікул на зустріч батька з дітьми 27 березня 2023 року, контроль за виконанням рішення суду боржником державним виконавцем не здійснювався, що призвело до неможливості стягувачу провести визначений час з дітьми протягом весняних канікул.
Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд визнати неправомірними дії  державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерської А.М. про невжиття до боржника заходів примусового характеру та в подальшому не здійснення перевірки виконання рішення суду боржником щодо забезпечення побачення стягувача з дітьми протягом перших трьох днів весняних канікул 2023 року по виконавчому провадженню № 64636607. 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року  скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення його скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець, в обов`язки якого входить організація проведення виконавчих дій та здійснення перевірки за адресою, визначеною у постанові про визначення часу та (або) місця  побачень стягувача з дитиною від 19 липня 2022 року, був відсутній.
Вказує, що дії державного виконавця обмежились складанням актів державного виконавця, до того ж поза визначеним місцем для побачень та не протягом встановленого часу рішенням суду.
Зазначає, що бездіяльність державного виконавця надає боржнику можливість уникати виконання рішення суду та зловживати при його спробах побачитися з дітьми, змінюючи порядок і спосіб виконання рішення суду із забезпечення побачення з дітьми, виключно на зустріч.
У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи  та встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 січня 2021 року  визначено ОСОБА_1 спосіб участі батька у вихованні малолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом систематичних зустрічей з ними: кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год суботи до 15:00 год неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю; кожні перші чи останні три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за домовленістю батьків; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України в тому числі за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-20).
На виконання рішення суду,  Охтирським міькрайоннним судом Сумської області 16 лютого 2021 року видано виконавчий лист № 583/2211/20, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 64636607.
Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияницею Л.С. від 19 липня 2022 року визначено   місце та час побачення ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожного першого та третього тижня місяця з 10.00 год. суботи до 15.00 год. неділі без виїзду з населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 (за заявою сторін виконавчого провадження з можливістю відвідувати разом з дітьми парки, кінотеатри та інші розважальні заклади). Щодо осінніх, зимових, весняних шкільних канікул, враховуючи заяви сторін та інтереси дітей, встановити місце побачення АДРЕСА_1 перші три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул. Чотири тижні безперервно в літній період 2022 року за заявами батьків для спільного відпочинку, встановити місце побачення АДРЕСА_1 , починаючи з 25 липня 2022 року по 21 серпня 2022 року включно.
20 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслано до Дніпровського ВДВС у місті Києві повідомлення про початок весняних канікул 2023 року (вх. №5656), в якому зазначено, що весняні канікули 2023 року орієнтовно розпочнуться з 25 березня 2023 року по 02 квітня 2023  року та просив зобов`язати боржника забезпечити побачення батька з дітьми протягом перших трьох днів весняних канікул у АДРЕСА_1 ; у разі необхідності або відсутності коштів (чи будь-яка інша причина, яка потребує авансування для приїзду дітей до батька) завчасно надати стягувачу рахунок та суму коштів необхідних для авансування витрат виконавчого провадження щодо оплати проїзду дітей з м. Києва до м. Охтирка для проведення часу протягом весняних канікул (діючи та можливі перевізники надавались стягувачем раніше); завчасно повідомити стягувача про приїзд дітей на час весняних канікул (а.с. 21).
22 березня 2023 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Дніпровського ВДВС у місті Києві, в якій повідомила, що весняні канікули починаються з 27 березня 2023 року та тривають до 02 квітня 2023 року у ЗОШ №66 міста Києва. Вона привезе дітей 27 березня 2023 року о 10.00 год. на адресу: АДРЕСА_1 для зустрічі дітей з батьком відповідно до постанови Дніпровської ВДВС від 17 травня 2022 року для забезпечення (виконання) рішення суду. Батько ( ОСОБА_1 ) може провести з дітьми час три перші дні, щоб наступні три дні, діти мали можливість підготуватися до школи та адаптуватись після поїздки з м. Охтирки.
23 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського ВДВС у місті Києві із клопотанням про вжиття заходів примусового виконання рішень, в якому просив: вжити заходи примусового виконання рішення суду, а саме зобов`язати боржника забезпечити побачення стягувача протягом трьох днів; здійснити перевірку виконання рішення суду протягом перших трьох днів весняних канікул 2023 року; з урахуванням судових процесів призначених на 27 березня 2023 року по виконавчому провадженню №64636607, розпочати перевірку виконання рішення суду з 12.00 год. 27 березня 2023 року та завершити перевірку о 12.00 год. 30 березня 2023 року (а.с. 23).
24 березня 2023  року Дніпровським ВДВС у місті Києві на звернення ОСОБА_1 від 20 березня 2023 року, зареєстрованого за вх. №5656, надано інформацію  щодо виконання  боржником рішення суду  у період весняних канікул за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22).
28 березня 2023 року, 30 березня 2023 року ОСОБА_1 надіслано до Дніпровського ВДВС у місті Києві  повідомлення про невиконання рішення суду щодо весняних канікул.
30 березня 2023  року ОСОБА_2 звернулася із заявою до Дніпровського ВДВС у місті Києві, в якій повідомила, що 27 березня 2023 року вона привезла обох дітей на зустріч з батьком ( ОСОБА_1 ) о 10:00 год. на адресу: АДРЕСА_1 , надала дітей батькові і запропонувала дітям залишитись з батьком на три дні за вищевказаною адресою, щоб вони могли повноцінно провести з батьком час. Але діти відмовились проводити час з батьком та почали взуватись і бігти за матір`ю. Об 11.00 год. їй зателефонував працівник поліції м. Охтирки та повідомив, що ОСОБА_1 зателефонував на «102» та повідомив про невиконання рішення суду, а саме не надання дітей. Вона пояснила, що діти не захотіли проводити час з батьком, що також підтвердили присутні при цьому діти. Вона забрала дітей назад додому у м. Київ. Зазначила, що рішення суду вона виконала в повній мірі.
30 березня 2023 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Єзерською А.М. складено акт про те, що 30 березня 2023 року до відділу надійшла заява боржника ОСОБА_5 за вх. №6275 від 30 березня 2023 року, яка повідомила, що виконала рішення суду про побачення ОСОБА_1 з дітьми на весняних канікулах 2023 року, а саме 27 березня 2023 року привезла обох дітей на зустріч з батьком о 10.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 . Провести перевірку виконання рішення суду в АДРЕСА_1 не виявляється можливим, оскільки вищезазначена адреса не відноситься до адміністративно-територіального розподілу Дніпровського району, а також не передбачено чинним законодавством.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що під час примусового виконання вищезазначеного виконавчого провадження, державним виконавцем були вжиті передбачені Законом заходи щодо примусового виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиненні виконавчі дії які проводилися на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи та вимогам закону.
Положеннями статті 129 – 1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до ст.  1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів  (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Згідно  з ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою і важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Як убачається з матеріалів справи, боржником ОСОБА_2 , на виконання заочного рішення Охтирського міськрайонного суд Сумської області від 14 січня 2021 року №583/2211/20 та постанови державного виконавця від 19 липня 2022 року, були здійснені дії  в частині зустрічі  ОСОБА_1 з дітьми  в період весняних шкільних канікул, забезпечивши явку дітей для зустрічі зі стягувачем за визначеним місцем зустрічі в перший день весняних канікул 27 березня 2023 року, але діти відмовились від проводження часу з батьком.
ОСОБА_1 не надано суду доказів неналежного забезпечення ОСОБА_2 виконання судового рішення, оскільки вона разом з дітьми у визначене в судовому рішенні місце та час прибула за адресою: АДРЕСА_1   для його виконання. У свою чергу, небажання дітей проводити зустріч не залежить від волі ОСОБА_2 .
При цьому судова колегія зауважує, що усі дії при виконанні рішення суду щодо участі батька у спілкуванні з дітьми першочергово повинні бути направлені на повне забезпечення інтересів дитини.
Виконання рішення суду та забезпечення зустрічі з батьком є частиною забезпечення прав дитини на спілкування з ним та прав батька на участь у вихованні дитини.
Виходячи з того, що тривалість зустрічі із батьком залежала від волевиявлення дітей та закінчилась саме за їх вимогою, боржник, як законний представник не мала права примушувати їх до спілкування із батьком або до вчинення будь-яких інших дій проти волі самої дитини, навіть якщо це стосується виконання судового рішення.
Державний виконавець, вживаючи заходи, направлені на примусове виконання судового рішення,  відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», позбавлений можливості вживати заходи примусу до малолітніх дітей, забезпечуючи можливість батька на зустрічі та спілкування з ними.
За встановлених обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 .
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.  
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду – без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч. 1 ст. 374,  ст. 375, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд   
                                              п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина