КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/965/2023                                             Головуючий суддя у суді першої інстанції: Капшук Л.О.

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Івахненка Володимира Анатолійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, -
                                                                                          
                                             ВСТАНОВИЛА:
Постановою Миронівського районного суду Київської області від       09 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих    мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн,       з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  16.08.2022 року о        12 год. 40 хв.на а/д Центральне-Миронівка керував транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager»: результат - 0.50% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП, а постанова суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, оскільки у адміністративних матеріалах відсутні докази наявності складу адміністративного правопорушення у його діях; висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи; в стані алкогольного сп`яніння він не перебував; поліцейськими порушено порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не було реальної причини зупинки транспортного засобу згідно зі ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»; відеозапис не повно відтворює фактичні обставини, а тому є недопустимим доказом. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Івахненка В.А., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, зібрані у адміністративних матеріалах, перевіривши доводи апеляційної скарги, на переконання суду апеляційної інстанції,  апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За невиконання вимог цього пункту Правил дорожнього руху передбачено адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 076447 від 16.08.2022 року, ОСОБА_1 16.08.2022 року о 12 год. 40 хв. по а/д Центральне-Миронівка керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager»: результат - 0.50% проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.
Обставини, викладені у протоколі, підтверджуються даними відеозапису, із якого вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що того дня вживав алкогольні напої; поліцейські, вбачаючи ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 погодився, результат - 0.50% проміле; своєї незгоди із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager» ОСОБА_1 не висловив. Крім того, у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначений результат огляду на стан сп`яніння: «проба позитивна, 0,50% проміле», ОСОБА_1 погодився, що засвідчив своїм підписом. 
Всі інші його дії після оформлення процесуальних документів, у тому числі складання адміністративного протоколу, не можуть трактуватися як "незгода із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного приладу «Drager»" і розцінюються судом як зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами з метою уникнення відповідальності.
Крім того, доводи апелянта про те, що відеозапис не відображає відомостей про вчинення ним адміністративного правопорушення, необґрунтовані, оскільки на відеозаписі в цілому у достатній мірі зафіксовано перебіг подій, який у сукупності з іншими доказами підтверджують порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП, і є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 251, 252 КУпАП.
Апелянт та його захисник в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги та надали довідку із закладу охорони здоров`я про те, що ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. 
Згідно з ч. 3 ст. 263 КУпАП перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється. 
Довідка, надана стороною захисту, про проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП КМФ «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», згідно якої ОСОБА_1 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, на переконання суду апеляційної інстанції, є недопустимим доказом, оскільки апелянтом не надано підтвердження, що даний заклад охорони здоров`я відноситься до переліку закладів охорони здоров`я, визначених у передбаченому законом порядку. Крім того, згідно зі ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського; також стороною захисту не надано акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначається у який спосіб проводився огляд, клінічні ознаки алкогольного сп`яніння, та якими критеріями керувався лікар.
Доводи апелянта про те, що огляд водія проводився за допомогою приладу, який не відноситься до числа дозволених для застосування газоаналізаторів на території України, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки, згідно п. 1, 3 розділу ІІ інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735, передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та які мають сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З приводу відсутності технічного засобу «Drager Alcotest 6810» в переліку дозволених для застосування на території України медичних виробів, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що перелік спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ України та Держспоживстандартом для проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння, міститься в Державному реєстрі затверджених типів засобів вимірювальної техніки, до яких належить і «Drager Alcotest 6810».
Доводи щодо безпідставної зупинки ОСОБА_1 інспекторами поліції, що потягло за собою, на переконання апелянта, недопустимість всіх подальших доказів, спростовуються адміністративними матеріалами, зокрема копією постанови серії БАВ №609672 від 16.08.2022, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. 
Також суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не порушив правил дорожнього руху, а відтак зупинка транспортного засобу та вимога поліцейських про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Drager» є незаконною, і, як наслідок, не створює правових наслідків. 
Як зазначив Європейський суду з прав людини, з огляду на каральну мету стягнення провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008, рішення у справі "Лучанінова проти України" від 09.06.2011), апеляційну скаргу належить розглянути за аналогією закону - КПК України.
Верховний Суд України у постанові від 20 жовтня 2020 року у справі №444/2115/17 зазначив, що невиконання вимоги працівника поліції, яка, очевидно, входить до кола його повноважень, не може бути визнане правомірним, якщо особа, виходячи зі своєї оцінки ситуації, вважає таку вимогу безпідставною, і навіть якщо в подальшому виявилось, що ця вимога ґрунтувалася на неправильній оцінці ситуації поліцейським і не мала достатніх підстав.
З огляду на викладене, доводи апелянта у цій частині є неспроможними. 
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення. 
Обґрунтованих доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Миронівського районного суду Київської області від 09 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її  винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            Суддя
Київського апеляційногосуду                                            Олена СІТАЙЛО

 

Справа № 33/824/967/2023                                                         Головуючий суддя у 1-й інстанції: Капшук Л.О.
                                                                                                                  Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.