ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

18 травня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/1036/13
Головуючий у першій інстанції – Логвіна Т.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/730/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді: Шитченко Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,  
заявник: ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,           
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, -

                                      У С Т А Н О В И В:

У січні 2013 року старший державний виконавець Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ Чернігівської області звернувся до суду з поданням про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що боржник тривалий час ухиляється від виконання грошових зобов`язань за виконавчими документами, виданими Господарським судом Чернігівської області та Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з боржника на користь фізичних та юридичних осіб грошових коштів. 
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2013 року подання державного виконавця задоволено. Обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань згідно з рішеннями судів.
У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 січня 2013 року про встановлення йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. В обґрунтування своїх вимог посилався на погашення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні та закриття усіх виконавчих проваджень. 
Зазначав про те, що державним виконавцем була надана недостовірна інформація стосовно наявних відносно нього виконавчих проваджень, у зв`язку з чим районний суд неповно дослідив фактичні обставини справи, а розгляд справи за поданням державного виконавця був проведений без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України повернуто заявнику без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що подана заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не відповідає вимогам щодо її форми та змісту, мав би застосувати положення ч. 2 ст. 185 ЦПК України та винести ухвалу про залишення заяви без руху, зазначивши недоліки заяви, спосіб та строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.
Наголошує на тому, що запобіжний захід у вигляді заборони на право виїзду за межі України не може бути не скасований при усуненні підстав, зазначених  в ухвалі суду. Саме тому, у разі наявності недоліків заяви, суд зобов`язаний надати термін для їх усунення, а не повертати заяву без розгляду.
У наданому відзиві головний державний виконавець Центрального відділу ДВС у місті Чернігові, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить залишити в силі ухвалу суду про встановлення боржнику ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за межі України та відмовити скаржнику у задоволенні його вимог у повному обсязі.
Державний виконавець зазначає, що на даний час у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 69860958 з виконання виконавчого листа, виданого 17 лютого 2022 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 815 000 грн боргу. Крім того у відділі загалом перебувало 43 виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичних та юридичних осіб грошових коштів. Ці виконавчі провадження обліковуються в Автоматизованій системі як не виконані боржником, у зв`язку з чим ще у 2013 році заявнику на законних підставах було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а ухвалу суду – скасувати, враховуюче наступне. 
Дійшовши висновку про необхідність повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заявником, всупереч ч. 2 ст. 183 ЦПК України, якою встановлені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, не додано доказів надсилання (надання) заяви іншим учасникам справи.
Однак, з наведеним висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, зважаючи на таке. 
У справі встановлено, що у березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (а.с. 44-51), посилаючись на погашення заборгованості у зведеному виконавчому провадженні та закриття усіх виконавчих проваджень. Указував на те, що державним виконавцем було надано недостовірну інформацію стосовно наявних відносно нього виконавчих проваджень, у зв`язку з чим районний суд неповно дослідив фактичні обставини справи, а розгляд справи за поданням державного виконавця був проведений без повідомлення учасників справи.
Суд першої інстанції, пославшись на ч. 4 ст. 183 ЦПК України, повернув заявникові без розгляду заяву про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, вважаючи, що вона не відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, зокрема до заяви не додано доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи. 
Проте колегія суддів вважає. що районний суд застосував положення ст. 183 ЦПК України, яка не регулює спірні процесуальні правовідносини.
Розділ VI ЦПК України регулює процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. 
Вимоги щодо форми та змісту заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України чинним процесуальним законодавством не передбачені. Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Отже, така заява має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, тобто вимогам ст. 175, 177 цього Кодексу.
Всупереч наведеному вище, районний суд не звернув уваги на те, що вимоги ч. 2 ст. 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, оскільки заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не є заявою з процесуальних питань. Вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви, клопотання і заперечення, подані до суду без дотримання вимог ч. 1 або 2 ст. 183 ЦПК України.
За змістом ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Отже законодавцем чітко визначено, що заяви з процесуальних питань подаються саме в ході розгляду справи. Справа за поданням державного виконавця про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України розглянута по суті і заявнику ухвалою від 31 січня 2013 року встановлено обмеження у праві виїзду за межі України. Звернувшись із заявою про скасування такого обмеження, ОСОБА_1 лише реалізував визначене ч. 5 ст. 441 ЦПК України право на подання такої заяви. 
Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)», до якого входить ст. 441 ЦПК України, – це окремий вид судового провадження, який передбачає окремий процесуальний порядок вирішення процесуальних питань в ході виконання судового рішення. Дійшовши висновку про невідповідність заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України вимогам щодо її форми та змісту, районний суд мав би залишити її без руху, а не повертати її без розгляду. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури мають бути справедливими, оскільки особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на доступ до суду.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведені норми та наявні матеріали справи, апеляційний суд вважає необґрунтованим та передчасним висновок районного суду про необхідність повернення заяви без розгляду, а тому, відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. 367-369, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.  
Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                                                    Н.В. Шитченко 

         Судді:                                                                   О.Є. Мамонова

                                                                                      О.І. Онищенко