СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року                                м. Харків            Справа № 922/5238/21 (922/1937/22)  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. , суддя  Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.
та представників учасників справи:
позивача – Прохоров Є.І. (в режимі відеоконеренції);
відповідача – Мухітдінов Р.Д.
третьої особи – Мухітдінов Р.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України (вх.№312Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2023 (суддя Т.А. Лавренюк, повний текст рішення складено 27.01.2023) у справі №922/5238/21(922/1937/22)
за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой", м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий Мухітдінов Рустам Джурайович, м. Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 4 419 987,00грн та пеню в розмірі 4 419 987,00грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням з боку відповідача законодавства про захист економічної конкуренції, що підтверджується рішенням Тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №77-р/тк від 15.07.2021.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой" 4 419 987,00грн штрафу, 1 060 796,80грн пені із зарахуванням зазначених сум в дохід детального фонду Державного бюджету України. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой" на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, код ЄДРПОУ 00032767) 82 211,75грн судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 3 359     190,20грн відмовлено.
Антимонопольний комітет України з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22), в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергопромстрой” пені в розмірі 3 359 190,20 гривень. Просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву Антимонопольного комітету України (в повному обсязі), стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергопромстрой” пеню у розмірі 3 359 190, 20 грн. і зарахувати зазначену суму в дохід загального фонду Державного бюджету України; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергопромстрой” на користь Антимонопольного комітету України судовий збір у розмірі 50 387,86 грн. за подання позовної заяви. Судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги просить покласти на товариство з обмеженою відповідальністю “Енергопромстрой”.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на практику Верховного Суду, зазначає про те, що накладення на суб`єкта господарювання штрафу є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. У зв`язку із цим, зазначені нарахування органи Комітету застосовують на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», нарахування не пов`язані з невиконанням неналежним виконанням грошових зобов`язань або зобов`язань зі сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань відповідно до положень законодавства про банкрутство (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №922/4378/17).
Вважає, що нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування та у зв`язку із цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій, у розумінні ст. 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 914/607/17).
Вказує, що за своїм змістом ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» надає інше визначення пені, ніж те, що застосовується в інших актах законодавства, зокрема, у Господарському кодексі України.
Таким чином, пеня нарахування якої передбачено у ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не є різновидом економічних санкцій, оскільки є способом забезпечення сплати штрафу накладеного за вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначає про заборону нарахування пені зважаючи на перевагу законодавства про захист економічної конкуренції у спірних правовідносинах, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог Комітету в частині заявленої до стягнення суми пені.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно врахував висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 25.10.2022 у справі №904/11261/15, оскільки вони прийняті не в подібних правовідносинах, натомість під час розгляду цієї справи підлягає застосуванню висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06.08.2019 у справі №911/254/16 де підтверджується законність стягнення пені нарахованої відповідно до Закону України «Про захист економічної конкуренції» у випадку порушення справи про банкрутство.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2022 зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету України на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22). Встановлено відповідачу та третій особі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами надсилання його скаржнику. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/5238/21(922/1937/22).
27.02.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/5238/21(922/1937/22).
07.03.2023 від арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 2616ел. 4253).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2022 призначено апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22) до розгляду на "19" квітня 2022 р. о 13:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. №132. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні. Запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду. Повідомлено учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі “Електронний суд”, поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України “Про електронний цифровий підпис” та Закону України “Про електронні довірчі послуги”.
Повідомлено, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.
В судове засідання 19.04.2023 з`явився представник позивача (в режимі відеоконференції), який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
Представник відповідача та третя особа арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д. заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх в судовому засіданні представників учасників справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що За результатами розгляду справи № 1/01-23-19 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой" (відповідач) законодавства про захист економічної конкуренції Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України (позивач) прийнято рішення від 15.07.2021 № 77-р/тк, яким визнано, що відповідач вчинив:
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Прокладання контрольних кабелів на устаткуванні ЦТАВ енергоблоку № 6 Зміївської ТЕС (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2018-07-17-000185-а), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Виготовлення, заміна та ізоляція водоопускних труб к/а № 1 Зміївської ТЕС (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі № UA-2018-03-19-000912-а), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Спецтехенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт КБМ-1А, 1Б (Заміна передньої та задньої стінок, вінця, втулок порожнистих цапф та ремонт барабанів) (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro”, проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі № UA-2018-03-06-000226-a), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Спецтехенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт трубопроводів аеросуміші нитки А відм. 3-14 м. бл. 2,5 (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі № UA-2017-09-28-000412-С), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Заміна дефектних ділянок паропроводу (ДК 021:2015: 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі № UA-2017-11-02-001053-а), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт теплоізоляції циклонів, сепараторів бл. № 5 (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-02-16-001382-е), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Спецтехенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт КБМ-6А із заміною стінки торцевої передньої (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі ЦА-2017-07-12-002208-Б), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Спецтехенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Виготовлення і заміна ділянок змійовиків пакетів КПП НТ 1-го ступеня к/а № 5 Зміївської ТЕС (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуга з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-04-04-000511-е), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальні ремонти енергетичного обладнання котлів Зміївської ТЕС (ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-03-01 -000187-е), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт аеродинамічного виступу екранів к/а № 5 Зміївської ТЕС (виготовлення і заміна згинів) ДК 021:2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-04-04-000460-C), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт антикорозійного покриття обладнання (ДК 021:2015: 45260000- 7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі: UA-2017-04-13-000393-a), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт РОУ 140/25 блока № 2 Зміївської ТЕС з доведенням продуктивності до 80 т/год (ДК 021.2015: 50530000-9 - Послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-07-26-000439-e), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Спецтехенерго";
- порушення, передбачене п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження конкурсних пропозицій під час участі у процедурі закупівлі робіт та послуг "Капітальний ремонт покрівлі головного корпусу в межах КТЦ-1 (в вісях "Б" - Т") бл.2,5 (ДК 021:2015: 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи)", проведеній Зміївською тепловою електричною станцією Публічного акціонерного товариства "Центренерго" за допомогою електронної системи закупівель “Prozorro” (ідентифікатор закупівлі в системі UA-2017-03-29-000936-b), з метою забезпечення перемоги ТОВ "Укрстройенерго".
Так, за вчинені порушення законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до пунктів 1-13 резолютивної частини рішення від 15.07.2021 № 77-р/тк на відповідача накладено штрафи у загальному розмірі 4 419 987,00грн.
Копія зазначеного вище рішення позивачем була направлена на адресу відповідача рекомендованим повідомленням, проте повернута до відділення без вручення адресату.
Оскільки відповідач копію рішення не отримав, позивачем було розміщено інформацію про прийняття Рішення № 77-р/тк в офіційному друкованому виданні "Урядовий кур`єр" від 29.10.2021 № 208 (7076).
Враховуючи те, що відповідно до ч.3 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач повинен сплатити штраф у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу, штраф підлягав сплаті у строк до 10.01.2022 (оскільки 08.01.2022 та 09.01.2022 припадають на неробочі дні).
Відповідач рішення в судовому порядку не оскаржував.
Оскільки відповідачем в порушення ч.3 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" штраф у розмірі 4 419 987,00грн сплачено не було, позивачем також здійснено нарахування пені в розмірі 4 419 987,00грн.
Наведені обставини стали підставою для звернення Антимонопольного комітету України до господарського суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в сумі 4 419 987,00грн., суд першої інстанції вказав, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував доводи позивача, відтак позовні вимоги в цій частині стягнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі
Щодо стягнення пені за період з 11.01.2022 по 29.07.2022  в сумі 4 419 987,00грн., суд вказав, обґрунтованими є вимог про стягнення пені за період з 11.01.2022 по 26.01.2022 (включно) (за перерахунком суду) в сумі 1060796,80грн., з огляду на введення мораторію на задоволення кредиторських вимог, введеного ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2022 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой". 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
З огляду на вимоги апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3359190,20грн
Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання у Господарському кодексі України визнаються штрафними санкціями (ч.1 ст.230 Господарського кодексу України).
Згідно розрахунку позивача пеня за період з 11.01.2022 по 29.07.2022 становить 4 419 987,00 грн. 
Відповідно до ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Оскільки за приписами ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 4419 987,00грн.
Як вже було встановлено судом, відповідач мав сплатити 4419 987,00грн штрафу до 10.01.2022 (включно). Отже, нарахування пені починається з 11.01.2022.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебуває справа №922/5238/21 за заявою Головного управління ДПС у Харківській області про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой".
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.01.2022 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергопромстрой". Цією ж ухвалою було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.  
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: 
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;  
- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; 
- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
За змістом ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.
Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.
Боржник, власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, власник корпоративних прав боржника, а у випадках, передбачених законодавством, - третя особа протягом провадження у справі про банкрутство з метою погашення вимог кредиторів та закриття провадження у справі мають право задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів, крім неустойки (штрафу, пені).
Таким чином, з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.
Системний аналіз положень КУзПБ та Закону України “Про захист економічної конкуренції” свідчить, що вони (з огляду на критерій регулювання суспільних відносин та коло питань, які ними вирішуються) регулюють різні суспільні відносини, а отже, не можуть характеризуватися як спеціальні та загальні щодо один одного.
Після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, тому щодо боржника норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні порівняно з іншими нормами чинного законодавства. При цьому провадження у справі про банкрутство та судові процедури, які застосовуються до боржника, не схожі на провадження у справах, пов`язаних з розглядом позовних заяв чи скарг на дії органів державної влади.
Господарський суд, діючи в межах повноважень, визначених КУзПБ, жодним чином не підміняє функції державного органу зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель, оскільки не приймає рішення щодо накладення штрафу чи пені (відповідальності за порушення антимонопольно-конкурентного законодавства), а встановлює наявність/відсутність підстав, розглядає відповідно до положень статей 59, 60, 64 КУзПБ можливість включення кредиторських вимог до реєстру кредиторів та визначає черговість їх погашення.
Із частини першої статті 59 КУзПБ випливає, що законодавцем не передбачено винятків щодо припинення нарахування окремих видів економічної відповідальності, оскільки нарахування штрафу, пені та інших економічних санкцій припиняється за всіма видами заборгованості банкрута за прямою вимогою закону. Винятки щодо зазначених нарахувань прямо не передбачені не лише положеннями КУзПБ, а й Законом України “Про захист економічної конкуренції”.
Тож з огляду на наявність прямої заборони, встановленої частиною першою статті 59 КУзПБ щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута, заявлені Антимонопольним комітетом України кредиторські вимоги до банкрута в частині нарахованої пені за прострочення виконання рішення Комітету, починаючи із 27.01.2022 підлягають відхиленню, оскільки такі нарахування є різновидом економічних санкцій (видом юридичної відповідальності), нарахування яких у процедурі ліквідації боржника прямо заборонене законом.
Відповідний висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного суду (Постанова КГС ВС від 25.10.2022 у справі № 904/11261/15). 
В матеріалах справи міститься розрахунок третьої особи (ліквідатора підприємства відповідача), відповідно до якого, на його думку, правильним періодом нарахування пені за прострочення сплати штрафу ТОВ "Енергопромстрой", накладеного рішенням Тимчасової Адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 77-р/тк від 15.07.2021 буде саме з 11.01.2022 по 26.01.2022 (включно), а тому розмір пені за вказаний період складає 994 497,075грн, який і підлягає стягненню з відповідача.
Суд першої інстанції, погоджуючись з визначеним третьою особою періодом нарахування пені, не погодився із сумою, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки за період з 11.01.2022 по 26.01.2022 (включно), кількість прострочених днів становить 16, а не 15, як вважає третя особа.
Колегія суддів вважає правомірним такий висновок місцевого суду та, враховуючи перерахунок пені за період з 11.01.2022 по 26.01.2022 (включно), погоджується з висновком місцевого суду, що сума пені за вказаний період становить 1060796,80 грн. (4 419 987,00 * 1,5% = 66299,805, де 4 419 987,00грн розмір штрафу, накладеного Рішенням № 77-р/тк; 1,5 % - відсоток від суми штрафу, відповідно до ч.5 ст.56 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; за 16 днів прострочення сплати штрафу сума пені становить: 66 299,805 * 16 = 1060796,80грн). 
За таких обставин, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення пені в сумі 1060796,80 грн.
Позивач в апеляційній скарзі, зазначає про те, що накладення на суб`єкта господарювання штрафу є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. У зв`язку із цим, зазначені нарахування органи Комітету застосовують на підставі Закону України «Про захист економічної конкуренції», нарахування не пов`язані з невиконанням неналежним виконанням грошових зобов`язань або зобов`язань зі сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань відповідно до положень законодавства про банкрутство (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №922/4378/17).
Нарахування та стягнення пені, передбаченої ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має обов`язковий характер, не потребує прийняття будь-якого рішення органу державної влади про її застосування та у зв`язку із цим не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій, у розумінні ст. 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу (постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 914/607/17).
Однак, якщо ж дослідити повністю зміст та обставини справ з даних висновків Верховного Суду, то вбачається, що справа № 922/4378/17, в рамках якої була прийнята постанова від 09.10.2018 року, розглядалась за позовом Антимонопольного комітету України, в рамках окремого позовного провадження і за результатами розгляду, дану справу було відправлено на новий розгляд.
Разом з тим, з обставин справи №914/607/17 вбачається, що справа також розглядалась за позовом Антимонопольного комітету України, в рамках окремого позовного провадження, при цьому відповідач не перебував у процедурі ліквідації, а рішення про нарахування штрафів та пені були здійснені поза межами прямої заборони закону щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Отже, безпідставними є посилання апелянта на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №914/607/17 та від 09.10.2018 у справі №922/4378/17, оскільки системний аналіз змісту зазначених постанов дає підстави для висновку про те, що зазначені судові рішення були прийняті за інших обставин, поза межами процедур банкрутства, а правові позиції визначені без їх системного тлумачення в контексті законодавства у сфері банкрутства та визначених КУзПБ процедур, а також без правового аналізу положень Закону України "Про захист економічної конкуренції" у взаємодії із положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.
Відтак, правові позиції у зазначених справах є нерелевантними до правовідносин, які виникли у цій справі.
Крім того, апелянт також посилається на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 06.08.2019 року по справі №911/254/16, а саме: «неправомірності застосування до спірних правовідносин (порушення законодавства про захист економічної конкуренції) положення законодавства про банкрутство, відтак суди неправомірно відмовили у задоволенні позову у справі про стягнення штрафу та пені у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Таким чином, Суд першої інстанції безпідставно зазначає про заборону нарахування пені зважаючи на перевагу законодавства про захист економічної конкуренції у спірних правовідносинах, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог Комітету в частині заявленої до стягнення суми пені».
Однак, дана позиція Верховного Суду також є нерелевантною до правовідносин, які виникли у цій справі, оскільки вже 21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до п.п.14 п.3 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Однак, дана справа №911/254/16, на яку посилається апелянт, розглядалась ще у відповідності до норм ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» відповідно дані правовідносини були у різному полі законодавчого регулювання і вже після прийняття Кодексу України з процедур банкрутства Верховним Судом було надано більш актуальні висновки які були здійснені з урахуванням досліджень обставин справи крізь призму прийнятого нового Кодексу України з процедур банкрутства.
Позивач в апеляційній скарзі вважає, що накладення на суб`єкта господарювання штрафу є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу, а ці нарахування не пов`язані з невиконанням неналежним виконанням грошових зобов`язань або зобов`язань зі сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов`язань відповідно до положень законодавства про банкрутство. 
Колегія суддів звертає увагу апелянта, що з цього приводу Верховним Судом у постанові 25.10.2022 року у справі №904/11261/15 викладено позицію, та зазначено таке:
«Разом з тим, хоча штраф та пеня, які передбачені зазначеним Законом, за своєю суттю є окремим (самостійним) видом штрафних (економічних) санкцій, однак, водночас, є різновидом відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, оскільки включені законодавцем до однієї сфери правового регулювання.
Преамбулою Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що цей Закон визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
Водночас, Преамбулою Кодексу України з процедур банкрутства  визначено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що зазначені нормативно-правові акти (з огляду на критерій регулювання суспільних відносин та кола питань, які вони вирішують), регулюють різні суспільні відносини, а відтак не можуть характеризуватись як спеціальні та загальні по відношенню один до одного.
Так, після відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, тому щодо боржника норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні у порівнянні з іншими нормами чинного законодавства. При цьому, провадження у справі про банкрутство та судові процедури, які застосовуються до боржника, не схожі на провадження у справах, пов`язаних з розглядом позовних заяв чи скарг на дії органів державної влади.
Крім того, лексико-семантичний аналіз частини першої статті 59 КУзПБ дає підстави для висновку про те, що законодавцем не передбачено виключень щодо припинення нарахування окремих видів економічної відповідальності, оскільки нарахування штрафу, пені та інших економічних санкцій припиняються за всіма видами заборгованості банкрута в силу прямої вимоги закону. Виключення щодо зазначених нарахувань прямо не передбачені не лише положеннями КУзПБ, але і Законом України "Про захист економічної конкуренції".
Відповідно до частини першої статті 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема, господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Таким чином, у ліквідаційній процедурі нові зобов`язання у банкрута можуть виникати виключно у випадках, прямо передбачених у КУзПБ, і порядок їх виконання визначений спеціальними нормами цього Кодексу. Такими випадками є зобов`язання з оплати поточних комунальних і експлуатаційних витрат та інших витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідаційної процедури.
Тому колегія суддів звертає увагу на помилкове посилання суду апеляційної інстанції на положення статті 41 КузПБ, оскільки у цьому випадку застосовуються положення частини першої статті 59 КУзПБ, якою визначено наслідки визнання боржника банкрутом і впровадження ліквідаційної процедури та не передбачено виникнення зобов`язань перед поточними кредиторами з огляду на завершення господарської діяльності банкрута та припиненням нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.
Відтак, з огляду на наявність прямої заборони, передбаченої частиною першою статті 59 КУзПБ, щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у визнанні кредиторських вимог (пені) на суму 263068,00 грн., оскільки такі нарахування є різновидом економічних санкцій (видом юридичної відповідальності), нарахування яких у процедурі ліквідації боржника прямо заборонене законом.»
Таким чином, з вище викладеної позиції вбачається, що Верховним Судом було надано однозначну позицію щодо нарахування будь-яких санкцій щодо банкрута після відкриття провадження у справі про банкрутство, а твердження апелянта, є необґрунтованими відносно того, що суд першої інстанції при вирішенні спору у цій справі порушив норми матеріального та процесуального права, оскільки статтею 59 КУзПБ передбачено припинення нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.
За таких обставин, при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції правомірно застосував приписи Кодексу України з процедур банкрутства, а не положення антимонопольного законодавства, про що вказує апелянт.
Крім того, апелянтом в скарзі зазначається, про те, що вищезазначена практика Верховного Суду від 25.10.2022 року у справі №904/11261/15 була безпідставно враховано, оскільки дані висновки, були прийняті не в подібних правовідносинах а за результатами розгляду заяви Комітету про визнання кредиторських вимог.
Третя особа, у відзиві на апеляційну скаргу, слушно  звертає увагу, що сам же апелянт акцентує увагу суду на тому, що зазначена справа розглядалась у окремому позовному провадженні в межах справи про банкрутство, однак апелянтом свідомо не зазначається, які судові рішення були прийнятті за результатами розгляду позовної заяви Антимонопольного комітету України про стягнення пені.
Так, за результатами розгляду позовної заяви Антимонопольного комітету України до ТОВ "ФРА-М" (далі - відповідач), щодо стягнення з ТОВ "ФРА-М" на користь Антимонопольного комітету України пеню у розмірі 263 068,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 946,02 грн. – рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року по справі № 904/11261/15 (904/9038/21) було відмовлено у задоволенні позовних вимог Антимонопольного комітету України до ТОВ «Фра-М» про стягнення пені у розмірі 263 068,00 грн.
Вказане рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року по справі № 904/11261/15(904/9038/21) вже переглядалось в апеляційному провадженні і за результатами розгляду – постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.02.2023 року по справі № 904/11261/15 (904/9038/21) було апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2022 року у справі № 904/11261/15(904/9038/21) залишено без змін.
Колегія суддів приймає до уваги твердження арбітражного керуючого, викладені у відзиві, що обставини даної справи є ідентичними обставинам цієї справи, а сформована судова практика повністю узгоджується з правовою позицією, що саме з моменту оголошення підприємства банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури не виникає жодних додаткових зобов`язань, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.
З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство підприємство перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних відносин відповідача. Тому в даному випадку спеціальними нормами, що регулюють спірні відносини виступають норми законодавства про банкрутство, а не норми законодавства, що регулюють захист економічної конкуренції.
Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскарженій частині.
Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Антимонопольного комітету України без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22) - без змін.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 26.01.2023 у справі №922/5238/21(922/1937/22) в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергопромстрой” пені в розмірі 3359190,20 гривень залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 20.04.2023.

Головуючий суддя                                                                    П.В. Тихий

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко