П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/1516/22	
Головуючий в 1 інстанції: Фульга А. П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відділу  примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якій просив визнати протиправними дії, бездіяльність та зобов`язати державного виконавця вчинити певні дії, в межах виконавчого провадження № 68012265.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності позивачу сплачувати судовий збір за подання цієї позовної заяви.
Відповідно до ст..312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на вимогу ухвали від 04.02.2022 року, позивачем недоліки усунуті не були, а саме не надано документу, підтверджує сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Вимоги до позовної заяви встановлені ст.160 КАС України.
Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, чого позивачем зроблено не було.
За приписами ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.169).
Частиною 3  цієї статті визначено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вбачається з матеріалів справи, залишаючи позовну заяву без руху, судом першої інстанції визначено єдиний її недолік, а саме відсутність документу про сплату судового збору.
Так, суд першої інстанції зазначив, що до позовної заяви позивач надав посвідчення, що він є учасником бойових дій, а тому відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він наголошував, що звільнений від сплати судового збору за подання цього позову.
За приписами п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Частиною другою статті 22 цього ж Закону встановлено, що ветерани війни та особи, яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розгляду цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій визначені у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Поміж них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими позивач звернувся у цій справі.
Суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом з приводу оскарження бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) , яка не зачіпає порядку, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином безпосередньо стосується соціального і правового захисту ветеранів війни.
При вирішенні питання застосування норм права, суд послався на практику Верховного Суду в подібних правовідносинах, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон №3674-VI.
Згідно із частиною першою статті Закону № 3674-VI судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За визначенням, наведеним у частині першій статті 2 Закону № 3674-VI, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Проте, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом № 3551-XII.
За змістом статті 22 Закону №3551-XII особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.
Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону № 3551-XII.
Враховуючи предмет та підстави позовної заяви ОСОБА_1 , судова колегія не погоджується із посиланнями суду першої інстанції в обґрунтування своїх висновків на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 з таких підстав.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09.10.2019 у справі №9901/311/19 зробила висновок, що судовий збір не стягується з учасників бойових дій тільки в разі, якщо вони звертаються за захистом своїх порушених прав, які пов`язані із ветеранським статусом.
Натомість у справі, що розглядається, позовні вимоги стосуються бездіяльності державного виконавця, що виникли на стадії виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/1254/18, предметом якої був перерахунок грошового забезпечення пенсії позивача, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Тобто спір у цій справі стосується соціальних прав позивача, які пов`язані з його пенсійним забезпеченням.
Враховуючи обставини цієї справи та предмет спору, колегія суддів дійшла висновку, що позивач звільняється від сплати судового збору за розгляд цієї справи в судах усіх інстанцій на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.
Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 200/866/21-а, від 18 січня 2023 року у справі № 560/2611/22.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не звільняться від слати судового збору за подачу позовної заяви по цій справі, безпідставно залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Керуючись ст.ст.308, 312, 320, 322, 328,329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року – скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко