КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 760/4330/22                                                                                       Головуючий у І інстанції Єросова І.Ю.
Провадження №22-ц/824/6273/2023                                                               Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
10 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Писаної Т.О.,
за участі секретаря Істоміної О.Г.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Кривов`яза Андрія Петровича та представника ОСОБА_2  - адвоката Рудої Оксани Володимирівни на ухвалуСвятошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,
 
УСТАНОВИВ:
 
У квітні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року роз`єднано позовні вимоги позовної заяви ОСОБА_2 в самостійні провадження.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини направлено на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.
У позовній заяві ОСОБА_2 просив визначити місце проживання сина ОСОБА_3 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, оскільки син фактично проживає з ним та просить закріпити судовим рішенням таке становише.
20 вересня 2022 року Святошинський районний суд м. Києваухвалою прийняв справу до свого провадження.
Ухвалою Святошинського районногосудум. Києва від 22 листопада 2022 року закрито провадження по даній справі.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кривов`яз А.П.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильнезастосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В мотивах апеляційної скарги посилається на свою незгоду із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших заперечень від відповідача щодо позову свідчить про відсутність спору між сторонами. Зазначив, що спір між батьками про визначення місця проживання дитини існує, проте надати відзив, заперечення проти задоволення позовних вимог або з`явитися в судове засідання  ОСОБА_1  не могла, оскільки з початком повномасштабного вторгнення, збройного нападу російської федерації на Україну останній довелося виїхати з України, коштів на оплату послуг адвоката на той час вона не мала, а про дату та час проведення судових засідань повідомлена не була.
Представником позивача ОСОБА_2  - адвокатом Рудою О.В., також подано апеляційну скаргу на ухвалуСвятошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 року, в якій остання, посилаючись на її незаконність, порушення норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що закриваючи провадження по справі, суд не дав належної оцінки доводам позивача про існування між сторонами щодо визначення місця проживання дитини як на момент подання позовної заяви так і на сьогоднішній день.
Мати дитини - відповідач по справі, постійно звертається до позивача із усними вимогами про те, що вона хоче щоб дитина проживала саме з нею, посилаючись на те, що вона мати і нібито може краще доглядати і виховувати дитину.
Учасники справи не скористались своїм правом на подачу відзивів на апеляційні скарги у визначений судом апеляційної інстанції строк.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник позивача  ОСОБА_2 - адвокат Руда О.В. підтримала апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу для продовження розгляду. Проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, закриваючи провадження у даній справі, мотивував своє рішення тим, що між сторонами відсутні неврегульовані питання, що стосуються предмету спору у даній цивільній справі, оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою про визначення місця проживання дитини зазначаючи при цьому, що дитина на момент звернення до суду проживає з ним, від відповідача відзиву чи будь-яких заперечень щодо існування спору про визначення місця проживання дитини не надходило, відповідач не з`явився в судове засідання, з будь-якими запереченнями проти задоволення позовних вимог. Позивач, в свою чергу не надав доказів того, що відповідач має позицію щодо проживання спільної дитини саме з матір`ю.
Апеляційний суд не погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Поряд з цим за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20.
У постанові від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.
Таким чином, відсутність заперечень із боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі.
Аналогічний висновок міститься також в постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі №644/1955/20 (провадження № 61-16573св21), та від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20).
Суд першої інстанції належно не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку із чим зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.
Відповідно до положень статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скаргипредставника ОСОБА_1 - адвоката Кривов`яза Андрія Петровича та представника ОСОБА_2  - адвоката Рудої Оксани Володимирівни задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2022 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 11 травня 2023 року.

Суддя-доповідач                                                                     Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                                      С.А. Голуб
 
                                                                                                 Т.О. Писана