УХВАЛА

08 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 420/17900/22
адміністративне провадження № К/990/13699/23  
Верховний Суд у складі  Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року
у справі №420/17900/22
за позовом Військової частини НОМЕР_1 
до ОСОБА_1   
про визнання дій протиправними та стягнення завданої шкоди, -
УСТАНОВИВ:
В грудні 2022 року військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила:
- визнати дії ОСОБА_1 протиправними щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди на загальну суму 7802,77 грн., завданою отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму у розмірі 7802,77 грн. шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошових коштів.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року, залишену без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року, позовну заяву повернуто позивачу.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, наведені в заяві про поновлення пропущеного строку обставини не дають підстав для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого законом строку звернення до суду.
18 квітня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №420/17900/22.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з наступного. 
У силу пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові),  4 (відмова у відкритті провадження у справі),  12 (залишення позову (заяви) без розгляду), 13 (закриття провадження у справі), 17 (відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), 20 (заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження) частини першої     статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Так, повернення позову  зумовлено пропущення позивачем установленого положеннями частини другої статті122 КАС України тримісячного строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Судами попередніх інстанцій в цій справі встановлено, що ОСОБА_1 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 31.03.2018 року №43-РС з військової служби у запас за пунктом «ї» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився) частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 30.04.2018 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення згідно із наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 02.05.2018 року №90.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.12.2020 року №2664 «Про результати службового розслідування за фактом не прийняття рішення щодо незаконних виплат соціального характеру за пропозиціями, які вносилися за аудиторським звітом від 08.06.2017 року №234/3/7/47аз на суму 1155055 грн» наказано помічнику командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи  -  начальнику служби занести до Книги обліку нестач військової частини НОМЕР_1 суму 1019628,42 грн.  (один мільйон дев`ятнадцять тисяч шістсот двадцять вісім грн 42 коп.) та до книги грошових стягнень та нарахувань відповідно військовослужбовців відображений у списку, зокрема солдата ОСОБА_1 , сума переплати становить 7802,77 грн..
Таким чином, підстави, що дають суб`єкту владних повноважень право на звернення до адміністративного суду виникли 25 грудня 2020 року, а позивач звернувся до суду 09 грудня 2022 року.
Відтак, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги позивач вказує, що особовий склад та представники юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, внаслідок чого не було з об`єктивних причин не було можливості належним чином організувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 і в строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог.
Також скаржником, зазначено, що однією з причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи.
З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку що, що строк на звернення до суду з позовом закінчився ще до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, а тому посилання позивача на воєнний стан як на підставу пропуску строку є необґрунтованим.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги на предмет їх допустимості для відкриття касаційного провадження Верховний Суд виходить з наступного статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Судами не встановлено жодної обставини у підтвердження поважності причин неможливості своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.
Варто вказати, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
Законодавче обмеження строку на апеляційне оскарження судових рішень, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Враховуючи наведене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про наявність порушення з боку суду апеляційної інстанції норм процесуального права, а правильне їх застосовування є очевидним, тому доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 299, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2023 року у справі №420/17900/22.
2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	А.В. Жук Н.М. Мартинюк   Ж.М. Мельник-Томенко