П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 400/11092/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Димерлія О.О.
суддів: Крусяна А.В. ,  Танасогло Т.М. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі №400/11092/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.10.2021 № 306376
У С Т А Н О В И В:
11.11.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила суд визнати протиправною та скасувати постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область) від 07.10.2021 № 306376.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що її не повідомлено про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також, ФОП ОСОБА_1 акцентувала увагу на тому, що в даному випадку здійснювалось перевезення подільного (сипучого) вантажу, отримання дозволу щодо якого законодавством не передбачено. Відповідної методики зважування немає. Крім того, позивачка вказувала, що водієві не було запропоновано привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність із встановленими нормами. До того ж, ФОП ОСОБА_1 ставила під сумнів наявність доказів щодо автомобільного перевізника вантажу. 
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 400/11092/21 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область) про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.10.2021 № 306376. 
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що повна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимих параметрів. Також, окружним адміністративним судом взято до уваги те, що в даному випадку перевозився сипучий вантаж (пшениця). З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що перевищення вагових параметрів не доведено.   
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Укртрансбезпекою подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружний адміністративним судом не в повному обсязі з`ясовано фактичні обставини справи, у зв`язку з чим Державна служба України з безпеки на транспорті просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає про те, що під час проведення габаритно вагового контролю перевіряючими установлено здійснення транспортним засобом перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. Автомобільним перевізником у спірних правовідносинах виступала саме ФОП ОСОБА_1 . Також, відповідач зауважив, що відповідного дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів до перевірки подано не було. Крім того, на думку суб`єкта владних повноважень, не затвердження методики не може слугувати підставою для звільнення перевізника від відповідальності за перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів. Між тим, законодавством не розмежовано зважування транспортних засобів із подільним або неподільним вантажем. Як наголошу Укртрансбезпека, зважування транспортного засобу здійснювалось справною та повіреною вимірювальною технікою. До того ж, відповідач наголошу, що про розгляд справи ФОП ОСОБА_1 було повідомлено належним чином та своєчасно. 
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.
Зокрема, колегією суддів установлено, що 16.09.2021 посадовими особами Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю розміщеного на автомобільній дорозі Н-14 «Миколаїв-Олександрівка-Кропивницький» 205км. + 280м., проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , із причепом марки STAS, державний номер НОМЕР_2 .
Згідно із товарно-транспортною накладною від 16.09.2021 №14880 автомобільним перевізником вантажу (пшениця) виступала ФОП ОСОБА_1 .
За наслідками вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №295902 від 16.09.2021, у якому зазначено про перевезення вантажу з перевищенням на 9,5% встановлених габаритно-вагових параметрів без відповідного дозволу. 
За результатами  проведення габаритно-вагового контролю фахівцями  Укртрансбезпеки також складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0061531 від 19.09.2021 відповідно до якого повна нормативно допустима маса транспортного засобу становить – 40,0т, фактична – 39,750т, нормативно допустиме осьове навантаження становить: 11,0т, 11,0т, 22т., фактичне: 6,350т; 9,300т; 24,100т. 
Отже, під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , із причепом марки STAS, державний номер НОМЕР_2 , фахівцями контролюючого органу установлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме перевищення навантаження на строєну вісь на 2,1т. (24,100т. фактична вага - 22т. допустима вага ), тобто перевищення склало 9,5%.
На підставі акта про перевищення транспортним засобом вагових параметрів №0061531 від 16.09.2021 перевіряючим складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого за порушення вагових обмежень платнику ОСОБА_1 нараховано до сплати суму в розмірі 85,60 євро. 
За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №306376 від 07.10.2021 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 8500грн.
Не погодившись із таким актом індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень позивачка за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернулась до суду з даною позовною заявою. 
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого. 
Згідно із ч. 2   ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.
Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно із частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №   879, пунктом 2 якого регламентовано, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів
Згідно із пунктами 3, 4, 6 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №   879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.
Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.
Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5   Правил дорожнього руху.
Підпунктом 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №   879, передбачено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Згідно із пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30, передбачено, що рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. 
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5   Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Наведеними правовими нормами визначено повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.
При цьому, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5   Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.
Між тим, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні або внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.
Як з`ясовано колегією суддів, у досліджуваній ситуації фахівцями контролюючого органу установлено перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів без відповідного дозволу. 
Означеного позивачкою не спростовано. 
Під час розгляду даної справи ФОП ОСОБА_1 до суду не подано відповідного дозволу на участь у дорожньому русі транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують допустимі.
Згідно із товарно-транспортною накладною від 16.09.2021 №148807 автомобільним перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 .
Вказаний документ було пред`явлено водієм під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу. 
За виявлене порушення відповідальність передбачено абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до якого за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, з урахуванням установлених фактичних обставин справи, на думку колегії суддів, спірну постанову №306376 від 07.10.2021 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу Укртрансбезпекою винесено цілком правомірно.
Водночас, апеляційний адміністративний суд уважає неправильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що повна маса транспортного засобу не перевищувала нормативно допустимих параметрів, оскільки в межах спірних правовідносин для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності достатньо встановлення перевищення хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5   Правил дорожнього руху.
У даному випадку, здійснюючи габаритно-ваговий контроль, фахівцями Укртрансбезпеки установлено перевезення транспортним засобом вантажу з перевищенням габаритно-вагових норм на строєну вісь на 9,5%. 
Означеного є підставою для притягнення позивачки до відповідальності. 
Також, апеляційний суд відмічає, що законодавством про автомобільний транспорт не розмежовано перевезення подільного чи неподільного вантажу. 
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень відповідний дозвіл на рух автомобільними дорогами України перевізник має отримати на будь-який вантаж незалежно від того подільний він чи неподільний.
Необхідність отримання перевізником дозволу на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажу з перевищенням габаритних або вагових обмежень передбачено вимогами частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Стосовно того, що вантаж, який перевозився, є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху (як свідчення помилковості результатів зважування), то суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобіль на ваги заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-8 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.
У контекст означеного колегія суддів також уважає за доцільне відмітити, що відповідно до пункту 12.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Щодо посилання позивачки на відсутність методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі колегія суддів відмічає, що означене не ставить під сумнів достовірність результатів зважування.
Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п. 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, виключена з 08.09.2017 із вказаного нормативно-правового акту на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.
Тому, з огляду на виключення п. 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007, наявність у терміні «вимірювання» посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що точність вимірювальної техніки позивачкою під сумнів не ставиться, а тому оцінка таким обставинам колегією суддів не надається.
Наявними у матеріалах справи запрошенням на розгляд справи (а.с.24) та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.25) спростовуються доводи ФОП ОСОБА_1 стосовно несвоєчасного її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції та доводи позивачки. 
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено колегією суддів, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а відтак рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі №400/11092/21 підлягає скасуванню.
З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат, згідно із ст.139 КАС України, не здійснюється. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі №400/11092/21- скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення.
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (Миколаївська область) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 07.10.2021 № 306376 – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач 	 	Димерлій О.О.	
Судді	    	Крусян А.В.    Танасогло Т.М.