Справа № 742/1042/23 	Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В. 	
Провадження № 33/4823/318/23 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                          	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Демченка О.В.,
захисника – Матвієнка В.М. (в режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Чернігові апеляційну скаргу захисника Матвієнка В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року, 

                                        у с т а н о в и в: 

Цією постановою суду      ОСОБА_1 ,
                                          ІНФОРМАЦІЯ_1 ,                            громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.
Судом було встановлено, що 24 лютого 2023 року, близько 17:33 год., ОСОБА_1 , по вул. Пирятинська, 34 у м. Прилуках, керував транспортним засобом «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на бодікамеру, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на подання апеляційної скарги на постанову суду стосовно ОСОБА_1 , скасувати її та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Вважає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує на відсутність підстав для зупинки транспортного засобу. Зазначає, що ОСОБА_1 не було роз`яснено права і обов`язки щодо проведення огляду чи відмови від такого, а так само і можливість пройти огляд у медичному закладі. Також вказує на відсутність у матеріалах справи направлення для проходження медичного огляду та відомостей про відсторонення від керування. Крім того, судом розглянуто справу щодо особи, яка не була належним чином повідомлена про час та дату судового розгляду.  На думку сторони захисту, судом проігноровано вимоги ст. 256 КУпАП. Вказує на порушення поліцейськими вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису від 18.12.2018 року за № 1026, та на порушення вимог ст. 266 КУпАП.

В засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених  в ній підстав.
ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
     
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції надано вірну оцінку неявці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 був належним чином повідомленим судом першої інстанції про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на адресу, яка була зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі “Смирнов проти України” зазначено, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Апеляційний суд наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення, який  був складний поліцейським на місці скоєння правопорушення, складався зі слів  ОСОБА_1 , місце мешкання якого  зазначено у протоколі з його ж слів. Така поведінка особи, яка назвала поліцейським невірну адресу свого мешкання, свідчить про намагання ухилитись від правосуддя.
З метою забезпечення принципу доступу громадян до правосуддя, апеляційний суд вважає за можливе поновити захиснику строк на звернення до суду.
Відповідно до ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,  при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. 
З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України  від 23 грудня 2005 року №14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті”, якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення  серії ААД № 065991 від 24.02.2023 року ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законодавством порядку, власноруч його підписав та в поясненнях додав, що “не згоден” (а.с. 2).
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Так, з відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, як був зупинений автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_1 .. Поспілкувавшись, поліцейський запитав чи вживав водій алкогольні напої, та запропонував йому пройти огляд на місці за допомогою приладу  “Драгер” або у медичному закладі, на що останній погоджується пройти тест на місці. Видно як поліцейський відкупорює мундштук та готує “Драгер” для продуття, на що водій відповів “я відмовляюсь”. На чергове запитання поліцейського чи вживав алкогольні напої водій відповів, що не вживав. Водія попереджено про ведення відеофіксації та про складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно нього за фактом відмови від проходження огляду. Поліцейський ознайомлює зі змістом протоколу та відсторонює водія від керування. Будь-яких запитань чи зауважень водій не виказував, а навпаки наголошував, що йому все зрозуміло. 
  За таких обставин, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейськими не викликала у суду сумнівів щодо  перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Твердження сторони захисту про безпідставну зупинку поліцейськими не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням фактичних обставин справи, в цьому конкретному випадку не спростовують доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується тверджень в скарзі щодо не роз`яснення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, а тому позбавлений можливості їх реалізувати, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, та апелянтом не наведено, якими правами ОСОБА_1 через свою необізнаність не мав змоги скористатися під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказівка апелянта на порушення безперервності відеофіксації є непереконливими, оскільки відеозапис проводився на місці та у час вчинення правопорушення, на ньому безперервно зафіксовано увесь розвиток подій, що передували складанню протоколу про адміністративне правопорушення. 
Вказаний відеозапис було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, а отже, є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі, складеному повноважною на те особою. Даний відеозапис беззаперечно доводить факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 ..
Що стосується доводів про відсутність в матеріалах справи направлення на медичний огляд, то апеляційний суд вважає їх некоректними, оскільки у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення видається у разі згоди особи, яка керує транспортним засобом, проїхати до медичного закладу.
Однак, у цій справі ОСОБА_1 визнано винуватим саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено як самостійний склад правопорушення.
Вказівка на відсутність відомостей по справі про відсторонення водія від керування не є слушними та в повному обсязі спростовуються відеозаписом.
Інші доводи апелянта апеляційний суд розцінює як такі, що мають формальний характер і спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
   Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування  транспортними засобами у стані сп`яніння  украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.
Водночас, відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за № 3674-VI від 08.07.2011 року зі змінами (пільги щодо сплати судового збору): від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
Відповідно до копії довідки командира  військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2   № 525 від 03.04.2023, яка була додана до апеляційної скарги,  ОСОБА_1 з 16.01.2023 року  по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , а тому апеляційний суд вважає, що судом безпідставно покладено на нього обов`язок щодо сплати судового збору.
За таких обставин, постанова суду в цій частині підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд,   

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду захиснику Матвієнку В.М.       
Задовольнити частково апеляційну скаргу захисника Матвієнка В.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині стягнення судового збору.
Виключити з постанови вказівку про стягнення із ОСОБА_1 судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок. 
В іншій частині постанову місцевого суду залишити без змін
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	О. В. Демченко