ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

27 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/16604/22	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078;
- зобов`язати   Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року, із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабміну України від 15.01.2004 з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), військова частина НОМЕР_1 не встановила, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача (грошового забезпечення) суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 дійшла необґрунтованого висновку про відсутність підстав для перерахунку позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року, тобто вчинила протиправну бездіяльність.  
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року позовну заяву задоволено частково.   Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що визначена позивачем різниця ґрунтується на помилкових розрахунках і недостовірній інформації, в дійсності відбулось підвищення грошового забезпечення позивача на суму, яка більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватись у місяці підвищення грошового забезпечення, а тому сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, не повинна нараховуватись та судом безпідставно не були враховані такі обставини. Розмір підвищення грошового забезпечення становить 7094,40 грн.  та цей розмір перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (березень 2018 року - 4463,15 грн.). Внаслідок цього, військова частина НОМЕР_1 не мала законодавчо визначених підстав виплачувати позивачу до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) індексації грошового забезпечення визначеної із врахуванням різниці між сумою індексації у місяці підвищення грошових доходів і розміром підвищення доходу, з додаванням суми індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078, а тому військовою частиною НОМЕР_1 позивачу, відповідно до абзацу 3 Порядку № 1078, сума індексації у місяці підвищення грошових доходів позивача (березень 2018 року), правомірно не нараховувалась, оскільки розмір підвищення його грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (березень 2018 року). Відповідно, жодними діями військової частини НОМЕР_1 за вказаний у позовній заяві період, не було порушено законні права та інтереси позивача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення, а тому висновок суду про визнання бездіяльності військової частини НОМЕР_1 протиправною, не відповідає обставинам справи. Апелянт вказує, що за період з 13 січня 2017 року по 23 жовтня 2018 року та з 31 жовтня 2019 року по 17 червня 2021 року позивач не мав права на нарахування та виплату до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) індексації грошового забезпечення визначеної із врахуванням різниці між сумою індексації у місяці підвищення грошових доходів і розміром підвищення доходу, з додаванням суми індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078 (абзаци 3,4, 6 Порядку № 1078). Відповідно, жодними діями військової частини НОМЕР_1 за вказаний період не було порушено законні права та інтереси позивача щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення і його вимога про визнання бездіяльності військової частини протиправною є безпідставною, необґрунтованою та незаконною.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. Твердження відповідача про те, що винагорода має тимчасовий характер і не включається до складу грошового забезпечення є безпідставними, а наведені розрахунки невірними. З огляду на зазначене, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_3 від 16.12.2019 року.
Відповідно до витягу із послужного списку, ОСОБА_1 з 13.01.2017 по 19.09.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 проходив військову службу у   військовій частині НОМЕР_4 .
Наказом начальника Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.05.2021 року № 93-ОС «Про особовий склад» був звільнений з військової служби і наказом командира ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.06.2021 року № 194-ОС «Про особовий склад» – виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року по справі № 560/11062/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.04.2022 року, яке набрало законної сили 06.04.2022 року, позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_4 було задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_4 щодо врахування січня 2016 року як базового місяця при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_4 Міністерства оборони України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з врахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду відповідачем була виплачена індексація грошового забезпечення, що підтверджено довідкою щодо нарахування індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року згідно з рішення суду в розмірі 82722,43 грн. (а.с. 15).
Позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація з листопада 2019 року по червень 2021 року, базовий місяць – березень 2018 року, що підтверджено довідкою-розрахунком щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.06.2021 року (а.с. 38).
Позивач зазначив у позовній заяві, що він звернувся до військової частини НОМЕР_1 з проханням провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 17.06.2021 року у відповідності до абз. 4 п. 5 Порядку № 1078, тобто різницю між сумою індексації за березень 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року, але листом від 08.11.2022 року №11/С-14 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку індексації грошового забезпечення.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Що стосується періоду з 20 вересня 2018 року по 30 жовтня 2019 року суд першої інстанції дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_4 є неналежним відповідачем, оскільки у цей період позивач не проходив військову службу в цій частині у зв`язку з чим у цей період відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності у нарахуванні індексації.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 19.09.2018 року та з 31.10.2019 року по 17.06.2021 року із врахуванням вимог абзаців 3,4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з урахуванням раніше виплачених сум.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ
У  статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»  (далі також - «Закон №1282-ХІІ») законодавець навів визначення таких понять:
індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг;
індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання;
поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Перелік об`єктів індексації установлений частиною першою  статті 2 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.
  До таких об`єктів індексації в силу абзацу 4 частини першої  статті 2 Закону №1282-ХІІ  належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою  статті 2 Закону №1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
  Статтею 3 Закону №1282-ХІІ  передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
  Підстави для проведення індексації визначені  статтею 4 Закону №1282-ХІІ.
У первинній редакції частина перша  статті 4 цього Закону  передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.
Надалі до цієї норми були внесені зміни  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, який набрав законну силу 1 січня 2016 року.
Тож з 1 січня 2016 року за правилами частини першої  статті 4 Закону №1282-ХІІ  індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
  Інші положення  статті 4 цього Закону  з 2005 року й дотепер залишилися незмінними.
Зокрема, частина друга  статті 4 Закону №1282-ХІІ  передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Згідно з частиною третьою  статті 4 Закону №1282-ХІІ  для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої  статті 4 Закону №1282-ХІІ  підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078
  Згідно з пунктом 1 Порядку (далі також - «Порядок №1078») цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
  Пункт 1-1 Порядку №1078 загалом дублює приписи статей  3,  4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так, пунктом 1-1 Порядку №1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
  Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 1 січня 2016 року).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування  Закону України від 6 лютого 2003 року №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
  За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
  Абзаци 2, 4 пункт 4 Порядку №1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій  статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Так, абзац 2 пункту 4 Порядку №1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку №1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
  Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку №1078, а з 15 березня 2018 року врегульоване абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
  Пункт 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року.
  Абзац 1 пункту 5 Порядку №1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Цей же абзац діяв з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року і встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац 2 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
  Абзац 3 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Цей же абзац з 15 березня 2018 року дотепер діє у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 застосовується з 1 грудня 2015 року дотепер у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
  Абзац 5 пункту 5 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
  Абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 діяв з 1 грудня 2015 року у редакції постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Цей же абзац з 15 березня 2018 року до 1 квітня 2021 року діяв у редакції постанови Уряду №141 від 28 лютого 2018 року і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
  Пункт 10-2 Порядку №1078 був викладений у новій редакції на підставі постанови Уряду №1013 від 9 грудня 2015 року.
У цій редакції пункт 10-2 Порядку №1078 застосовувався з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року та передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII
  Абзац 1 пункту 1  статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі також - «Закон №2011-XII») передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
  Пункт 2  статті 9 цього Закону  встановлює, що до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзац 2 пункту 3  статті 9 Закону №2011-XII  передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що затверджений  наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року №260
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі також - «Порядок №260») набрав чинності 20 липня 2018 року.
  Пункт 2 розділу І Порядку №260 у первинній редакції передбачав, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
  На підставі  наказу Міністерства оборони України від 1 червня 2020 року №180 «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»  були внесені зміни до переліку щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення.
Цей наказ набрав чинності 30 червня 2020 року. Відтоді пунктом 2 розділу І Порядку №260 установлено, що до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Стосовно одноразових додаткових видів грошового забезпечення, то пункт 2 розділу І Порядку №260 саме у зазначеній редакції передбачав, що до них належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що додаткова грошова винагорода, яка виплачувалась позивачу на підставі постанови КМУ № 889 входить до складу грошового забезпечення і має бути врахована у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення.
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
  Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
  сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
  Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
З урахуванням того факту, що 1 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу ОСОБА_1 , за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають колегії суддів підстави зробити висновок, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 військовій частині належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 березня 2023 року у справі № 400/3826/21.
Як видно з установлених обставин справи, відповідач не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період з 1 березня 2018 року по 17 червня 2021 року. Водночас позивач наполягав на тому, що має право на отримання індексації-різниці і що це право відповідач порушив через бездіяльність.
У цьому контексті колегія суддів зауважує, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Як встановлено судами, відповідно до витягу із послужного списку суд встановив, що ОСОБА_1 з 13.01.2017 по 19.09.2018 та з 31.10.2019 по 17.06.2021 проходив військову службу у   військовій частині НОМЕР_4 .
З огляду на зазначене вірним є висновок суду першої інстанції, що позивач у позовній заяві необґрунтовано просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 17 червня 2021 року, оскільки в період з 20 вересня 2018 року по 30 жовтня 2019 року позивач не проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 , у зв`язку з чим в частині періоду проходження військової служби позивачем з 20 вересня 2018 року по 30 жовтня 2019 року, військова частина НОМЕР_4 є неналежним відповідачем, а тому у цей період відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності у нарахуванні індексації.
Тож з огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 загін морської охорони)  – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5  статті 328 КАС України.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик