ПОСТАНОВА
іменем України

18 квітня 2023 року  	 	справа 160/12099/22	

                              Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
                                        головуючий суддя  Суховаров А.В. 
                                                   судді  Ясенова Т.І., Головко О.В.,     
                                        при секретарі Діденко Ю.О.  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 (суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про зарахування вислуги в пільговому обчисленні

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.08.2022 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просить:
- визнати протиправною викладену у листі №П-33/39/03-2022 від 01.07.2022 відмову у зарахуванні пільгової вислуги років, до календарної вислуги років та до стажу служби в ОВС;
- зобов`язати здійснити перерахунок та зарахувати відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пункту 3 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 01.07.2002 по 20.11.2011, загальною кількістю 04 роки 06 місяців 12 днів;
- зобов`язати оформити та направити, через уповноважений структурний підрозділ - сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України, необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугу років відповідно ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби з 01.07.2002 по 20.07.2011 на посадах начальницького складу органів внутрішніх справа у підрозділах карного розшуку та підрозділах боротьби з економічною злочинністю на пільгових умовах.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 позов задоволено частково:
- визнано протиправною викладену у листі №П-33/39/03-2022 від 01.07.2022 відмову у зарахуванні пільгової вислуги років ОСОБА_1 , до його календарної вислуги років та до стажу служби в ОВС;
- зобов`язано здійснити перерахунок та зарахувати відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», п. 3 постанови КМУ №393 від 17.07.1992, до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 01.07.2002 по 20.11.2011, загальною кількістю 04 роки 06 місяців 12 днів.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Департамент захисту економіки Національної поліції України просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. Посилається на те, що на день звільнення вислуга років позивача у календарному обчисленні складала лише 21 рік 03 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за вислугу років. Зазначено, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду які сформульовано у справах № 805/3923/18-а, 750/9775/16-а, 480/4241/18, є безпідставними, оскільки у цих справах розглядались правовідносини які виникли до внесення змін до постанови КМУ №393 від 17.07.1992, якими визначено, що на пільгових умовах вислуга років зараховується для визначення розміру пенсії а не її призначення.
Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:
ОСОБА_1 з серпня 1998 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з липня 2002 року по 09.12.2019 року проходив службу в органах внутрішніх справи та поліції на оперативних посадах в підрозділах боротьби з економічною злочинністю. Вказане підтверджується Довідкою, виданою 03.12.2019 року начальником 10-го відділу (забезпечення діяльності) УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ.
Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України №411 о/с від 05.12.2019 «По особовому складу» відповідно до п.4 (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого міжрайонного відділу №4 (м. Кам`янське) управління захисту економіки в Дніпропетровській області, з 09.12.2019. 
Відповідно до Наказу №411 о/с від 05.12.2019 «По особовому складу» станом на день звільнення стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції складає 21 рік 03 місяці 24 дні. Вислуга років на пільгових умовах 04 роки 06 місяців 12 днів.
31.05.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди служби на оперативних посадах в органах внутрішніх справ та передати до Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України заяву разом з усіма документами, що дають право на призначення пенсії, для їх розгляду по суті.
Листом №П-33/39/03-2022 від 01.07.2022 відповідач повідомив, що пенсія за вислугу років призначається за наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги.
Вважаючи протиправною відмову у зарахуванні пільгової вислуги років, до календарної вислуги років, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до п. «б» ст. 1-2 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше.
Відповідно до ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України Постановою №393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.
Верховний Суд у постановах від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, від 10.07.2019 у справі № 1840/3347/18, від 22.08.2019 у справі №295/7220/16-а, від 30.09.2019 у справі №360/1432/19 та від 27.03.2020 у справі №569/727/17, від 23.06.2020 у справі №750/10827/16-а, від 20.01.2021 у справі №620/509/19 викладав висновок про те, що задля отримання права на призначення пенсії обов`язковою умовою є наявність саме календарної вислуги років у мінімально визначеному законом розмірі. До цієї вислуги зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні законом не передбачено.
Водночас, Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №725/1959/17, від 27.03.2018 у справі №295/6301/17, і з метою приведення судової практики до єдиного тлумачення та застосування норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у частині призначення пенсії за вислугу років, дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Вказана позиція також підтримана у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18.
Крім того, у вищезазначеній постанові судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду сформувала наступні правові висновки: «В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на момент звільнення вислуга років позивача складала у пільговому обчисленні 25 років 10 місяців 06 днів (з урахуванням норм Порядку №393 в редакції на час звільнення зі служби). 
Отже, з урахуванням правового висновку, наведеного у постанові об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а та постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявної у позивача вислуги років достатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище позиції Верховного Суду не підлягають застосуванню, оскільки були прийняті до внесення змін до Постанови КМУ №393 від 17.07.1992 суд вважає безпідставними, з огляду на таке.
Дійсно Постановою КМУ № 119 від 16.02.2022 (яка набрала чинності 19.02.2022) Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, абзац 1 пункту 3 Постанови №393 викладено в такій редакції «До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах».
Проте, на час звільнення позивач зі служби в поліції абзац 1 пункту 3 Постанови №393 був чинний в такій редакції «До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах». 
Апеляційний суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми які були чинні саме на час звільнення зі служби та встановлювали право позивача на зарахування календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії.
З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту захисту економіки Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 – без змін.

Постанова набирає законної сили з 18.04.2023 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України..

   
                    Головуючий                                                                       А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко