Ухвала
 
27 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 205/463/22
провадження № 61-5954ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди.
 
В обґрунтування позову зазначав, що 09 лютого 2021 року інспектором                                 4 роти 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Лановюком С. А. щодо нього складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 103364, відповідно до змісту якого, 09 лютого                   2021 року о 15:05 год. у м. Дніпрі на вул. Ю. Кондратюка, 291, він керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився пройти в установленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану сп`яніння в присутності двох свідків, і тим самим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2021 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2021 року постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня                         2021 року скасовано та закрито провадження щодо нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначав, що внаслідок незаконного складання протоколу про адміністративне правопорушення протягом чотирьох місяців та 14 днів він фактично перебував під судом у справі, що завдало йому моральної шкоди.
 
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 26 709,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня                      2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Держави України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1                    1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська                                від 10 листопада 2020 року стягнуто з Держави України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 72,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 березня 2023 року апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції залишені без задоволення. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська                               від 31 жовтня 2022 року та додаткове рішення Ленінського районного суду                        м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року залишені без змін.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що здійснення провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження; відшкодування моральної шкоди у такому випадку здійснюється незалежно від вини та незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу до особи; відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження. Суди дійшли висновку, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок протиправних дій та рішень службових осіб органу державної влади, а саме Департаментом патрульної поліції.
 
19 квітня 2023 року Департамент патрульної поліції звернувся до Верховного Суду                                 з касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                            від 23 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
 
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року розгляд цієї справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 19 ЦПК України цей спір є малозначним.
 
Дніпровський апеляційний суд вирішував цю справу без повідомлення учасників справи, в порядку частини першої статті 369 ЦПК України, оскільки ціна позову у справі менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди у розмірі                        26 709,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (268 400,00 грн), а тому відповідно до вимог ЦПК України справа є малозначною.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
 
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, та судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи                               від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті                         19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394                    ЦПК України, Верховний Суд,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська            від 31 жовтня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                               від 23 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1               до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, про відшкодування моральної шкоди відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	О. В. Ступак     І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний