КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
19 квітня 2023 року
 
справа № 755/1138/22
                                         
провадження № 22-ц/824/4987/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,
при секретарі: Яницькій О.Л.
  
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, постановлене під головуванням судді Галагана В.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав
В С Т А Н О В И В :
 
В січні 2021 року  ОСОБА_1 , звернулась до суду із вищевказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги мотивовано тим, що від зареєстрованого 19.12.2015 року шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08.12.2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/15734/17 шлюб між сторонами розірвано. 19.01.2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/16956/17 ухвалено стягнення з відповідача на утримання дитини 2 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач припинила спільне проживання з відповідачем з липня 2016 року через насильницькі дії з боку відповідача. Відповідач участі у піклуванні про дитину не брав, дитини ніколи не бачив, коштів на утримання дитини не надавав, аліменти сплачує нерегулярно. Відповідач життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, з моменту народження дитини та по день звернення з даним позовом до суду відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не виявляє батьківських почуттів у достатньому для дитини обсязі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, що свідчить про самоухилення відповідача від виховання доньки, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що батько дитини не бере участі у її вихованні, будь-якої допомоги не надає та не виконує батьківського обов`язку.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що твердження апелянта про те, що батько не бере участі у вихованні дитини з її народження не відповідає дійсності. Стверджує, що жодних насильницьких дій щодо позивача відповідач не вчиняв. Відповідачем надано докази на підтвердження спілкування з дитиною протягом 2016 -2020 р., сплати аліментів. Однак у 2020 року відповідач виїхав працювати за кордон, та у зв`язку із пандемією не мав можливості приїхати в Україну. Зазначає, що позивач позбавляє батька спілкування з дитиною. Відповідач здійснював та здійснює піклування про дочку, від виконання своїх батьківських обов`язків не ухилявся та має бажання продовжити спілкування з дитиною. 
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із бажання відповідача продовжувати спілкування із дитиною та відсутності правових підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Колегія суддів  погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 07.09.2016 року, актовий запис № 403 (а.с. 6 т.1).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2017 року у справі № 755/15724/17 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19 грудня 2015 року (актовий запис №3027) - розірвано (а.с. 249-250 т.1).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року у справі № 755/16956/17 стягнуто з   ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 08 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-12 т. 2).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року у справі № 755/11909/21, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.07.2022 року, змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., визначивши у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття(а.с. 4-9 т.2).
Крім того, стороною відповідача долучено до матеріалів справи квитанції про регулярну сплату відповідачем ОСОБА_2 на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 аліментів за період з квітня 2018 року пол. червень 2022 року (а.с. 52-113 т.1).
18.05.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримано реєстраційну карту іноземця Республіки Болгарія, строком дії до 23.02.2023 року; дитина ОСОБА_3 влаштована до Британської школи за кордоном м. Софія, навчання підлягає оплаті (а.с. 184-204 т.1)
Крім того, до матеріалів справи долучено відомості про суми нарахованого доходу ОСОБА_5 , податкові декларації, квитанції за 2021-2022 роки (а.с. 205-214 т.1).
14.09.2022 року на підставі заяви стягувача головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/11909/21, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 12.08.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зміненому рішенням суду розмірі (а.с. 215-216 т.1).
За даними Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеної головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 14.09.2022 року, заборгованість становить 147 703,00 грн. Згідно постанови про повернення виконавчого листа у ВП № 56164329 заборгованість станом на 14.05.2019 року відсутня (а.с. 217-218 т. 1).
Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 14.11.2022 року знято арешт з усіх рахунків боржника ОСОБА_2 з огляду на сплату аліментної заборгованості в повному обсязі (а.с. 16-17 т.2).
09.12.2022 року за № 105/01-900 Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією складено Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13-14, 20-21 т.2).
Згідно змісту Висновку, встановлено, що на засіданні Комісії від імені батьків були присутніми їх уповноважені представники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Батько дитини ОСОБА_2 надав письмові пояснення, відповідно до яких заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та надав копію розрахунку із сплати аліментів та фотоматеріали його зустрічей із дитиною. Обстежити умови проживання та провести бесіду із дитиною не виявилось можливим, так як дитина з матір`ю перебувають за кордоном. У 2020 році батько ОСОБА_2 виїхав працювати за кордон через пандемію, не мав можливості приїхати до України та мати дитини заблокувала його номер телефону і усі соціальні мережі, він не має змоги спілкуватись з дитиною, навіть відеозв`язком. Службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві надано акт обстеження житлових умов проживання за місцем проживання батька. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду, відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, взявши до уваги письмові пояснення батька, позовні вимоги матері дитини, враховуючи позиції комісії з питань захисту прав дитини від 06.12.2022 року, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України та діючи в інтересах дитини, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини - підстав немає.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено підстави позбавлення батьківських прав, зокрема якщо мати, батько:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц  зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
 У постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19 вказано, що при вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу вбачається бажання відповідача ОСОБА_2 продовжувати спілкування з донькою та приймати участь у її вихованні,
В матеріалах справи наявні докази, що свідчать бажання батька дитини брати участь у її  вихованні, спілкуванні та у догляді за дитиною, зокрема: відповідач сплачує аліменти на картковий рахунок позивача, аліментна заборгованість відсутня; відповідач надав органу опіки та піклування письмові пояснення, відповідно до яких заперечував щодо позбавлення його батьківських прав та надав копію розрахунку із сплати аліментів та фотоматеріали його зустрічей із дитиною.
З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання відповідача брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення  ОСОБА_2   батьківських прав, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про про відмову в задоволенні позову про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи апелянта про те відповідач протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов`язки, є безпідставними, оскільки судом не встановлено винної поведінки відповідача.
Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В  :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення 
 Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови виготовлено 24 квітня 2023 року. 

Суддя-доповідач  

Судді