Справа № 461/931/22                                Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С. 
Провадження № 22-ц/811/3024/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
                при секретарі: Х.Б. Колич 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 листопада 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності, ділової репутації, -
                                               в с т а н о в и в: 
08.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.06.2022 року, просив зобов`язати відповідача вибачитися перед ним за подію, яка відбулася 13.12.2021 року в приміщенні залу судових засідань №2 Галицького районного суду міста Львова в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
       Позов обґрунтовував тим, що він здійснював представництво інтересів ОСОБА_5 у справі № 461/10543/20 та ним було подано до суду заяву про роз`яснення ухваленого у справі рішення.
13.12.2021 року після проголошення ухвали про роз`яснення рішення у даній справі, суддя ОСОБА_2 заблокував собою вихід із залу судових засідань №2 та в присутності іншого представника позивача  ОСОБА_5  -  ОСОБА_3  та секретаря судових засідань ОСОБА_4 заявив, що «він -  ОСОБА_1  не має «зеленого» поняття у справі, що він жаліє про те, що допустив його представником у справі, що засудить його» та інші погрози, які звучали 5-6 хвилин. 17.12.2021 року він подав до судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2  досудову вимогу, в якій просив вибачитися за подію, яка відбулася 13.12.2021 року, та відшкодувати завдану йому моральну шкоду.06.01.2022 року він отримав лист від судді ОСОБА_2, в якому було зазначено, що головуючий суддя в судовому засіданні 13.12.2021 року діяв згідно ЦПК, після проголошення ухвали відповідно до ч.3 ст.268 ЦПК України роз`яснив учасникам зміст судового рішення та порядок його оскарження. Тобто, не вибачився перед ним. 
Вважає зазначенні вище висловлювання судді ОСОБА_2 такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Просив позов задоволити.
       Оскаржуваним рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
       Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
       Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
Зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає принципам законності та верховенства права, ухвалене з порушенням норм процесуального закону, а саме ст.ст. 76,77,78,79,90,263,264 ЦПК України, оскільки ґрунтується лише на припущеннях. Крім того, судом не застосовано норми матеріального закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, а саме ст.ст. 16,281,282,297,299,1166,1167 ЦК України. Вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задоволити.
       У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1  скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту скарги, просив скаргу задоволити. 
       Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів. 
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
       Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу. 
       Встановлено, що на розгляді в судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 перебувала цивільна справа № 461/10543/20 за позовом ОСОБА_5 до Першої Львівської державної нотаріальної контори про зобов`язання визнати особу такою, що прийняла спадщину.
       13.12.2021 року суддею Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 постановлено ухвалу про відмову у роз`ясненні рішення Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2021 року у справі № 461/10543/20.        
       Звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, ОСОБА_1 посилався на те, що після проголошення ухвали від 13.12.2021 року суддя ОСОБА_2 заблокував собою вихід з залу судових засідань №2 та в присутності іншого представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та секретаря судового засідання ОСОБА_4 заявив, що « ОСОБА_1 не має «зеленого» поняття у справі, що він жаліє про те, що допустив його представником у справі, що засудить його» та інші погрози, які звучали 5-6 хвилин.
       Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем пред`явлених ним до судді ОСОБА_2 позовних вимог. 
       Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.
Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
       Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» передбачено, що оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом.
       У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» роз`яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ. 
       Згідно ст.ст. 62, 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.
       Відповідно дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом. 
       Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя. 
       У зв`язку з цим, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких по суті є оскарження процесуальних дій судді (суду), пов`язаних з розглядом справи, чинним законодавством не передбачено. 
       При цьому, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалення у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені, чи на такі дії судді може бути подана скарга до органу, уповноваженого здійснювати розгляд таких скарг. 
       Разом з тим, як убачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , їх предметом є виключно процесуальні дії судді ОСОБА_2 при здійсненні ним правосуддя під час розгляду справи № 461/10543/20 за позовом ОСОБА_5 до Першої Львівської державної нотаріальної контори про визнаня особи такою, що прийняла спадщину.
       Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позов  ОСОБА_1  до судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди не підлягає розгляду судом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд свою ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
З наведених мотивів, оскаржуване рішення суду слід скасувати, провадження у справі - закрити.
       Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст. 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
       Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 листопада 2022 року скасувати.
       Провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації - закрити.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
       Повний текст постанови складено 16 червня 2023 року. 

Головуючий:                 Н.П. Крайник 

Судді:                                Я.А. Левик

                                                                               М.М. Шандра