ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/468/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №702/730/21 Категорія: на додаткове рішення 	Жежер Ю.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.
секретар Любченко Т.М.

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ;
відповідач – товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна;
особа, яка подала апеляційну скаргу – товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на додаткове рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діна Петрівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, 

в с т а н о в и в:

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Виконавчий напис, вчинений 16.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 6503 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" 312 845,70 грн боргу, визнано таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 362 грн 00 коп.
Визначено, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.12.2021 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Грабовська Ю.С. звернулась до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі, в якому вона просила стягнути з відповідача на користь позивача 20000 грн. витрат за надану професійну правничу допомогу.
У клопотанні зазначено, що 18 лютого 2022 року у судовому засіданні нею було зроблено усну заяву, якою повідомлено про намір надання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі. До заяви були долучені детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Грабовською Ю.С., додаткова угода № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 03/32/21 від 26 листопада 2021 року, звіт щодо обсягу наданої правничої (правової) допомоги.
Додатковим рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року клопотання представника позивача задоволено повністю.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп.
Рішення суду обґрунтоване тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним, містить всі складові, передбачені ч. 4 ст. 137 ЦПК України, дані послуги обумовлені договором, виконані у повному обсязі, тому витрати на правничу допомогу на думку суду є дійсними, пропорційним та пов`язані з розглядом справи у суді.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу та просить скасувати додаткове рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року та відмовити в ухваленні додаткового рішення та стягненні витрат на правову допомогу в повному обсязі.
У апеляційній скарзі вказує, що заяву про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач не отримував, представник позивача на адресу відповідача відповідну заяву із додатками на підтвердження понесених витрат не надсилав. Однак дана обставина не була взята судом до уваги.
На думку апелянта додаткове рішення ухвалене через три місяці після основного, що є порушенням ст. 246 ЦПК України.
Стверджує, що оскільки заява про ухвалення додаткового рішення, докази на підтвердження витрат на правову допомогу не надсилались відповідачу, в суду не було підстав для стягнення витрат на правничу допомогу, а відповідач був позбавлений можливості подачі заперечень щодо стягнення таких витрат та щодо ухвалення додаткового рішення.
Вважає, що фактично позивач та суд обмежили право відповідача у доведенні до суду позиції стосовно витрат на правову допомогу позивача, що є неприпустимим.
Апелянт зазначає, що ним було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке судом враховано не було та не надано йому правову оцінку.
На думку апелянта, сума витрат, які суд стягнув із ТОВ «Вердикт Капітал» є завищеною та неспівмірною із складністю справи та затраченим часом адвокатом.
Також зазначає, що до позовної заяви представником позивача не було долучено детального опису правової допомоги із зазначенням витраченого часу, квитанції про сплату 20000 грн. на рахунок адвоката, договору.
Апелянт, посилаючись на судову практику, вказує, що середня вартість адвокатських послуг в аналогічних справах складає 1907 грн.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Грабовська Ю.С. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а додаткове рішення суду від 16 травня 2022 року – без змін.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та підтриманий у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.
Враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останньою судових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 – адвокатом Грабовською Ю.С. до суду надавалися копія договору № 03/32/21 про надання правничої (правової) допомоги від 26 листопада 2021 року (том 1 а.с. 83-84), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Грабовської Ю.С. (том 1 а.с. 85), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Грабовською Ю.С. (том 1 а.с. 195-196), копія додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 03/32/21 від 26 листопада 2021 року (том 1 а.с. 196 зворот), звіт щодо обсягу наданої правничої (правової) допомоги (том 1 а.с. 197), ордер серії АА № 1166983 (том 1 а.с. 217).
Пунктом 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 03/32/21 від 26 листопада 2021 року визначено, що керуючись п. 4.2 договору, сторони узгодили гонорар (вартість юридичних послуг та правової допомоги) адвоката у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом у розмірі 20000,00 грн.
Колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Грабовською Ю.С. правничої допомоги відповідно до звіту щодо обсягу наданої правничої (правової) допомоги.
Разом з тим, представником позивача не надано до суду доказів на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на правничу допомогу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Колегія суддів враховує, що саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.
За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку з розглядом її справи в суді через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Посилання в апеляційній скарзі щодо неотримання відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення та порушення вимог ст. 246 ЦПК при її розгляді, колегія суддів вважає безпідставними, так як під час розгляду клопотання представника позивача судом дотримано вимог указаної статті, а повідомлення відповідача про розгляд клопотання відбувалося відповідно до вимог глави 7 ЦПК України.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується із твердженням в апеляційній скарзі щодо неспівмірності заявленої представником позивача суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, а також відсутністю доказів фактичної сплати витрат позивачем.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що розмір судових витрат, визначений представником позивача та судом першої інстанції є завищеним та неспівмірним із складністю справи, фактичним обсягом наданих позивачу юридичних послуг, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому справедливим та співмірним із вказаними вище обставинами є розмір судових витрат, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, у сумі 10000 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» слід задовольнити частково; додаткове рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення про часткове задоволення клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Грабовської Ю.С. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
Додаткове рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 травня 2022 року скасувати та прийняти нове рішення.
Клопотання представника ОСОБА_1 – адвоката Грабовської Юлії Сергіївни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десяти тисяч) грн. 00 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді