УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05 травня 2023 року
м. Київ
справа № 761/48558/19
провадження № 51-2651ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року, які постановлені в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019100100003222, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Суть питання
За вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 366 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 1 рік. 
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Також цим же вироком ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік.
Київський апеляційний суд ухвалою від 10 січня 2023 року змінив вирок місцевого суду в частині призначення покарання ОСОБА_4 , пом`якшивши їй покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 1 рік. У решті вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на допущену, на її думку, невідповідність призначеного їй покарання тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та даними про її особу через суворість, просить скасувати вищезазначені рішення місцевого та апеляційного судів і постановити новий вирок, яким призначити їй покарання, із застосуванням положень статей 69, 75 КК України, яке не пов`язане з позбавленням волі.
Крім того, разом із касаційною скаргою засуджена заявила клопотання про поновлення їй строку на звернення до Верховного Суду, який обґрунтувала тим, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 10 січня 2023 року, вона отримала лише після виписки з лікарні після 10 лютого 2023 року. У зв`язку із чим вважає, що строк на касаційне оскарження нею був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення. 
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.
При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.
Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.
Ухвалу апеляційного суду стосовно  ОСОБА_4  було ухвалено 10 січня 2023 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для неї було - 11 квітня 2023 року.
Однак засуджена подала касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 27 квітня 2023 року (згідно її підпису на касаційній скарзі), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.
Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
При цьому Верховний Суд вважає, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб, навіть за наявності певних труднощів у особи, вчасно подати касаційну скаргу, у разі її сумлінного ставлення для користування своїми процесуальними правами.
За таких обставин, отримання засудженою ухвали апеляційного суду від 10 січня 2023 року лише після її виписки з лікарні після 10 лютого 2023 року, не позбавляло її можливості вчасно звернутися до Верховного Суду для реалізації права на касаційне оскарження в межах визначеного процесуального строку, оскільки після виписки з лікарні вона мала 2 місяці для подання касаційної скарги.
З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що  ОСОБА_4 не навела переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску нею строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення. 
Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки  ОСОБА_4 подала її після закінчення строку касаційного оскарження, а з її клопотання не вбачається підстав для його поновлення. 
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити в задоволенні клопотання засудженої  ОСОБА_4 про поновлення їй строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2022 року та ухвали Київського апеляційного суду від 10 січня 2023 року.
Повернути касаційну скаргу засудженої  ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                              ОСОБА_3