УХВАЛА
25 травня 2023 року
м. Київ
Справа № 743/1378/13-к
Провадження № 13-35зк23
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,   ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,  ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,ОСОБА_14 ,   ОСОБА_15 ,   ОСОБА_16 
перевірила заяву засудженого ОСОБА_17 про перегляд вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07 лютого 2014  року, ухвали Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року й  постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року за виключними обставинами на підставі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом і
ВСТАНОВИЛА:
За вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07  лютого 2014  року з урахуванням змін, унесених Київським апеляційним судом 31 січня 2019  року, ОСОБА_17 засуджено за сукупністю злочинів, передбачених пунктами 6, 13 частини другої статті 115;  частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України, до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі з  конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Постановою від 01  жовтня 2020 року Касаційний кримінальний суд Верховного Суду (далі - Касаційний кримінальний суд) залишив зазначені вирок та ухвалу без зміни.
06 жовтня 2022 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) ухвалив рішення у справі «Пархоменко та інші проти України» (заява № 13422/21 та 2 інші заяви, у тому числі ОСОБА_17 ), яким встановив недотримання державою вимог пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) через надмірну тривалість кримінального провадження та відсутність у національному законодавстві ефективних засобів правового захисту щодо скарг на це.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ не констатував таких порушень Україною міжнародних зобов`язань, які би свідчили про несправедливість засудження заявника. Визнані Судом процедурні недоліки не були пов`язані з вирішенням кримінальної справи по суті, а для відновлення порушених прав ОСОБА_17 міжнародна судова установа присудила йому справедливу сатисфакцію у сумі 900 євро.  
27 квітня 2023 року Касаційний кримінальний суд колегією суддів повернув ОСОБА_17 заяву про перегляд постанови цього ж суду від 01 жовтня 2020 року за нововиявленими обставинами у зв`язку з недотриманням установленого законом строку звернення з такою заявою і відсутністю клопотання про його поновлення. 
08 травня 2023 року засуджений звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) з заявою, що надійшла 17 травня 2023  року, в якій просить переглянути кримінальну справу щодо нього. Правових підстав для цього ОСОБА_17 не конкретизує, однак зі змісту заяви слідує, що засуджений веде мову про перегляд судових рішень у порядку виключного провадження. Зокрема, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на зазначене вище рішення ЄСПЛ і встановлені ним порушення вимог Конвенції. Водночас засуджений доводить невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження - ненадання судами належної оцінки інформації оператора мобільного зв`язку про телефонні з`єднання свідка у справі, що, на думку ОСОБА_17 , свідчить про неправильність викладених у вироку висновків щодо часу його перебування на місці злочину. Крім цього, заявник вважає незаконною ухвалу Касаційного кримінального суду від 27 квітня 2023 року, якою повернуто його заяву про перегляд постанови цього суду за нововиявленими обставинами.
Як видно з матеріалів провадження за заявою та наявних у  Верховному Суді даних, ОСОБА_17 раніше неодноразово звертався до Великої Палати з заявами про перегляд постановлених щодо нього вироку, рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій за виключними обставинами на підставі рішення ЄСПЛ від 06 жовтня 2022 року у справі «Пархоменко та інші проти України». За наслідками розгляду заяв Велика Палата спочатку відмовила у відкритті провадження, а потім чотири рази повертала заяви особі, яка їх подала (ухвали від 09 листопада 2022 року, 02, 15, 28 лютого та 15 березня 2023 року, провадження № 13-48зво22, № 13-6зво23, № 13-8зво23, № 13-11зк23 та № 13-19зк23відповідно).
Крім того, ОСОБА_17 двічі звертався до Великої Палати з заявами про перегляд тих самих судових рішень за нововиявленими обставинами від 21 листопада 2022 року та 24 квітня 2023 року (надійшли до Верховного Суду 30 листопада 2022 року та 04 травня 2023 року відповідно). У цих заявах зміст аргументів заявника зводився до переоцінки доказів, які існували на час розгляду справи, досліджувалися судом та були оцінені у вироку. Як на одну з нововиявлених обставин засуджений посилався на інформацію оператора мобільного зв`язку, зазначену ним у даній заяві. 
Ухвалою від 01 грудня 2022 року Велика Палата відмовила у відкритті провадження за заявою ОСОБА_17 від 21 листопада 2022 року, оскільки вона  не ухвалювала рішень по суті обвинувачення заявника (провадження № 13-58зк22).
09 травня 2023 року Велика Палата повернула ОСОБА_17 його заяву від 24 квітня 2023 року на тій підставі, що аналогічна за змістом заява вже була предметом розгляду, за результатом якого прийнято рішення про відмову у відкритті провадження. 
Перевіряючи доводи, наведені у заяві та доданих до неї матеріалах, Велика Палата виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 36, пунктом 1 частиною другої статті 45  Закону  України  від  02  червня  2016  року  № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує сталість та  єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК). 
До повноважень Великої Палати згідно з частиною п`ятою статті 33 КПК належить перегляд судових рішень за виключними обставинами на підставі пункту 2 частини третьої статті 459 цього Кодексу у випадках, коли міжнародною судовою установою констатовано невідповідність змісту та/або порядку постановлення цих рішень міжнародним зобов`язанням держави.
Крім цього, виходячи зі змісту частини першої статті 463 КПК у системному зв`язку з положеннями частини п`ятої статті 33 КПК, Велика Палата вправі переглядати за нововиявленими обставинами лише власне рішення, якщо вона вперше допустила помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.  
У заяві ОСОБА_17 містяться аргументи, за наслідками перевірки яких Велика Палата вже неодноразово приймала рішення. Заявник не навів жодних інших даних, що свідчать про наявність підстав для здійснення Великою Палатою провадження за виключними та/або нововиявленими обставинами в порядку глави 34 КПК.
Кримінальний процесуальний закон не передбачає перевірки аналогічних за змістом заяв особи за наявності рішень Великої Палати, які є остаточними й  оскарженню не підлягають. У такій ситуації заява та додані до неї матеріали повертаються особі, яка їх подала.
Що стосується доводів ОСОБА_18 про незгоду з ухвалою Касаційного кримінального суду від 27 квітня 2023 року, якою повернуто його заяву про перегляд постанови цього суду за нововиявленими обставинами, то перевірка законності й обґрунтованості такої ухвали не охоплюється процесуальною компетенцією Великої Палати. 
Виходячи з наведеного, керуючись статтями 459, 463, 464 Кримінального процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Заяву засудженого ОСОБА_17 про перегляд кримінальної справи щодо нього з усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
 
 	Суддя-доповідач	  ОСОБА_1  	 	
Судді:	ОСОБА_2 	ОСОБА_10 	
	ОСОБА_3 	ОСОБА_11 	
 	ОСОБА_4 	ОСОБА_12 	
 	ОСОБА_5 	ОСОБА_13 	
 	ОСОБА_6 	ОСОБА_14 	
 	ОСОБА_7     	ОСОБА_15 	
 	ОСОБА_8 	ОСОБА_16  	
 	ОСОБА_9