Справа № 495/712/23
ПОСТАНОВА
іменем України

24.04.2023 року Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., за участю: секретаря судового засідання Пінькової К.Ю., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Ляшенко Миколи Дмитровича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по адміністративному правопорушенню передбаченому ст. 124 КУпАП у відкритому судовому засіданні на постанову Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 01 лютого 2023 року,
В С Т А Н О В И В:
Короткий виклад обставин справи
Оскаржуваною постановою притягнуто ОСОБА_1 - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір у розмірі 536,80 гривні.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 163050 від 14.01.2023 року, вбачається, що 14.01.2023 року о 16:00 годині, ОСОБА_1 на автодорозі М15 на 73 км керував транспортним засобом «MAN», д/з НОМЕР_1 з напівпричепом «EVERLAST», д/з НОМЕР_2 , не вибрав безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію та здійснив наїзд на автобус «VAN HOOL», д/з НОМЕР_3 , який зупинився попереду. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Короткий виклад вимог та доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною постановою, адвокат Ляшенко Микола Дмитрович інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження зазначеної постанови та скасувати постанову Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року та винести нове рішення, яким закрити провадження у справі за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення .
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що під час складення адміністративного протоколу вимоги ст. 268, ч 1 ст. 276 КУпАП не дотримано та не ознайомлено ОСОБА_1 із матеріалами адміністративної справи, в протоколі відсутня інформація про свідків та підписи свідків. Вважав що скаржник позбавлений права на захист.
Невідомо із яких підстав та джерел посадова особа сержант поліції ОСОБА_2 отримав інформацію та зазначив в адміністративному протоколі серії ААД № 163050 від 14 січня 2023 року укрив кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України про те, що я не вибрав безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію. Сержант поліції не отримав і не досліджував із цифрових тахографів обох транспортних засобів інформацію про їх дату, час, швидкість, яка може служити в якості доказу як правопорушення. В адміністративному протоколі серії ААД N 163050 від 14 січня 2023 року ОСОБА_1 зазначив: "Управляв транспортним засобом, здійснив аварійне гальмування, схема дтп складалася без мене". Записи ОСОБА_1 в адміністративному протоколі серії ААД № 163050 від 14 січня 2023 року не збігаються із хибним обґрунтуванням постанови судді Білгород Дністровського міськрайонного суду від 01 березня 2023 року за наступним змістом: "... Вивчивши матеріалами справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 присутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 163050 від 14.01.2023 та матеріалами адміністративної справи, а саме: схемою місця події від 14.01.2023 року; висновком перевірки старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 14.01.2023 року; рапортом старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 14.01.2023 року; поясненням ОСОБА_3 від 14.01.2023 року; поясненням ОСОБА_1 від 14.01.2023 року" Згідно фіксації GPRS на 279 кілометрі в 15 годин 38 хвилин я іхав зі швидкістю 83 км/год. Водій ОСОБА_3 автобуса марки VAN HOOL д.н.з. НОМЕР_4 здійснював в цей час обгін мого транспортного засобу незважаючи на те, що я ввімкнув лівий покажчик повороту та намагався в такий спосіб його попередити про небезпеку на дорозі так, як там спереду стояв з причепом вантажний автомобіль. В мене була можливість безперешкодно його об`їхати. Водій ОСОБА_3 автобуса марки VAN HOOL д. н.3. НОМЕР_4 допустив порушення вимог п. 14, 2 "В" та "Г" Правил дорожнього руху та створив аварійну ситуацію в результаті якої автомобіль, яким ОСОБА_1 керував спричинив пошкодження багажного відсіку пасажирському автобусу. Скаржник вважав, що він виконав вимоги прописані в п. 14.2 "Б" Правил дорожнього руху та ввімкну лівий покажчик повороту для того, щоб попередити водія пасажирського автобусу про небезпеку. Але на думку скаржника його дії очевидно не переконали водія пасажирського автобусу про наявну з переду небезпеку, а він в порушення п. 14, 2 "В" та "Г" Правил дорожнього руху став вперто обганяти мій транспортний засіб не переконавшись про те, що після обгону зможе створити перешкоди моєму транспортному засобу, якого він обганяє. Коли автобус порівнявся з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , то він став гальмувати так, як розумів, що відбудеться ДТП по вині водія пасажирського автобусу із вантажним автомобілем із причепом, який перекривав нам шлях, або із зустрічними транспортними засобами які рухалися нам на зустріч. Водій пасажирського автобусу під час руху поруч із автомобілем під керуванням ОСОБА_1 став "підрізати" пересікати його рух і різко гальмувати та зупинився перед вантажним автомобілем із причепом, який перекривав йому шлях по нашій полосі руху. Автомобіль скаржника був завантажений олією і його колеса при гальмуванні частково ковзалися юзом по асфальту і на думку скаржника він був позбавлений технічної можливості різко зупинити автомобіль. Тобто на думку скаржника водій пасажирського автобусу грубо порушив вимоги п. 14, 2 "В" та "Г Правил дорожнього руху та створив аварійну ситуацію в результаті якої автомобіль, яким керував ОСОБА_1 спричинив пошкодження багажного відсіку пасажирському автобус. В результаті різкого гальмування на автомобілі скаржника вантажем зірвало сідло до якого причеплена діжка. Діжка стала неконтрольовано рухатися по рамі автомобіля яким я керував та розчавучило кабіну і притисла скаржника від чого останній отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований.
       Явка сторін
Сторони з`явились в судове засідання .
Представникі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду пояснення підтримали свої позиції .
Позиція апеляційного суду
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення сторін . апеляційний суд встановив наступне.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, як порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що підтверджується наступними доказами: схемою місця події від 14.01.2023 року; висновком перевірки старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 14.01.2023 року; рапортом старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 14.01.2023 року; поясненням ОСОБА_6 від 14.01.2023 року; поясненням ОСОБА_1 від 14.01.2023 року.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
14.01.2023 року о 16:00 годині, ОСОБА_1 на автодорозі М15 на 73 км керував транспортним засобом «MAN», д/з НОМЕР_1 з напівпричепом «EVERLAST», д/з НОМЕР_2 , не обрав безпечну швидкість руху, не вибрав безпечну дистанцію та здійснив наїзд на автобус «VAN HOOL», д/з НОМЕР_3 , який зупинився попереду. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим ОСОБА_1 порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками з яких виходив суд першої інстанції, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи (адміністративним протоколом, схемою місця ДТП, та письмовими матеріалами справи). Дії інспектора по складанню протоколу відносно ОСОБА_1 , повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою з огляду на каральну мету зокрема стягнення у виді штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, провадження у справах про адміністративне правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, рішення у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).
В законодавстві України діє поняття Аналогія закону (крім кримінального права, заборона встановлена ч.4 ст. 3 КК України).
Аналогія закону - це засіб заповнення прогалин у законодавстві, який полягає в застосуванні до нього іншої норми закону, яка регламентує подібні відносини, тобто суду надається право вирішувати справи за допомогою аналогії закону.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для сумніву у наданих доказах щодо обставин справи, викладених у судовому засіданні у суді першої інстанції.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).
Отже, під час розгляду адміністративного правопорушення предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, - причинного зв`язку між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та наслідками, що, застосовуючи норми КК України за аналогією, не виключає можливості допущення таких порушень обома учасниками ДТП.
Таким, чином, зважаючи на те, що судом першої інстанції, із висновком якого погоджується і апеляційний суд, було встановлено, що з технічної та правової точок зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП знаходяться (перебувають) дії водія ОСОБА_1 ..
Позиція ОСОБА_1 , яку він висловив в апеляційній скарзі щодо невизнання вини, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту та уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Доводи апелянта про те, що рішення суду не містить обґрунтувань та мотивів відхилення доводів сторони захисту, частково є слушними , так як на момент слухання справи її матеріали містять тільки клопотання адвоката з процедурних питань , і не містять правової позиції, аналізу ДТП або доводів сторони захисту. Крім того, суд надав належну та обгрунтовану позицію щодо вчиненної ДТП, яка доводами захисту в апеляційній скарзі не спростована.
Доводи ОСОБА_1 та його представника стосовно того, що ними були оскаржені дії працівників Білгород-Дністровського РВП ГУПН в Одеській області не є слушними, так як процедуру оскарження дій працівників Білгород-Дністровського РВП ГУПН в Одеській області стороною захисту розпочато після винесення постанови у порядку КУпАП, на судове рішення та суд першої інстанції був позбавлений права досліджувати обставини справи в цій частині, тому апеляційним судом такі обставини не можуть прийматись як належні та домустимі докази.
Доводи ОСОБА_1 , щодо його руху в частині того, що він зазначав в судовому засідані в суді апеляційної інстанції, що автобус з яким зіткнувся транспортний засіб під його керуванням він бачив на відстані 500 м та з урахуванням швидкості його руху, покази, щодо яких у ОСОБА_1 під час його пояснень органам поліції, суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції різнилися від 80 км/год- до 86 км/ год, з урахуванням того, що ОСОБА_1 в своїх поясненнях зазначав, що він перевозив мастильні матеріали, які могли попадати на колеса, у зв`язку з чим, зупинка транспортного засобу під його керуванням через ці обставини погіршувала гальмівний шлях є підставою для того,щоб вважати ОСОБА_1 таким, що знав про ці обставини не придприйняв завчасних мір, щодо зупинки транспортного засобу під його керуванням, не врахував безпечну дистанціїю та був самовпевненим, через що наступили наслідки у вигляді дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представником були заявлені вимоги, щодо дослідження тахографів, але ж на час наступного засідання стороною так і не були надані, що позбавляє апеляційний суд можливості висловитись стосовно таких доказів.
Також суд апеляційної інстанції зазначає, що ОСОБА_1 та його захисником, не заявлялись суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції клопотання , щодо проведення судових експертиз, таких як судова-трасологічна експертиза, експертиза техінчного стану транспортного засобу та автотехнічна експертиза, які могли би дати належну оцінку діям ОСОБА_1 , але ж стороною захисту таких клопотань не заявлено, тому суд апеляційної інстанції виходить з досліджуваних доказів у справі.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що ОСОБА_1 та його захисником вчинялись дії, які суд розцінює, як засіб уникнення відповідальності за вчинене правопорушення - у тих доводах, що слід провести досудове розлідування, але ж по суті зясувати всі обставини справи сторона захисту не позбавлена права заявити та провести в порядку передбаченому КУпАП, так як проведення досудового розслідування займає значного часу, та виключає притягення до відповідальності ОСОБА_1 через диспозицію ст.38 КУпАП, у зв`язку із спливом трьох місячного строку .
Суд погоджується з доводами апелянта щодо неналежного повідомлення судом про розгляд справи , однак зазначає , що сторона апелянта не довела, що порушення права на виклик до суду вплинуло на прийняття законного рішення, та наголошує, що стороною захисту не заявлялись суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції клопотання , щодо проведення судових експертиз.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу, судом першої інстанції були враховані характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 який до адміністративної відповідальності притягнутий вперше.
Враховуючи наведені обставини, вважаю, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу адвоката Ляшенко Миколи Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови виготовлений 24 квітня 2023 року.

Суддя
Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький