ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" квітня 2023 р.           Справа№ 910/8651/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Чорногуза М.Г. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача - Фелді О.В.,
від відповідача - Ратич Х.О.
розглянувши апеляційну скаргу
Політичної партії "Європейська Солідарність"                    
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023
у справі № 910/8651/22 (суддя Ярмак О.М.)
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ"
до Політичної партії "Європейська Солідарність"
про стягнення заборгованості у розмірі 6 464 685,23 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У 2022 році Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Політичної партії "Європейська Солідарність" про стягнення заборгованості у розмірі 6 464 685, 23 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Політичної партії "Європейська Солідарність" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" 5  357 664 грн. 00 коп. основного боргу, 168 482 грн. 03 коп. пені, 832 670 грн. 28 коп. інфляційних втрат, 105 868 грн. 92 коп. 3% річних, 96 970 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.
31.01.2023 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/8651/22.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, присуджено до стягнення з Політичної партії "Європейська Солідарність" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" 70  000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В решті суми вимог відмовлено.
Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 182 843 грн. не є співмірними із складністю предмету спору, у зв`язку з чим витрачання часу на надання послуг, зазначених у акті здачі-прийняття робіт № ОУ-0000007 від 24.01.2023 року не є виправданим.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, Політична партія "Європейська Солідарність" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити повністю.
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позивач, подаючи позовну заяву не вказав та не довів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, тому не має право на відшкодування таких витрат. Також скаржник вважає, що позивач пропустив строку на подання доказів, що підтверджують розмір судових витрат.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 24.02.2023 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Політичної партії "Європейська Солідарність" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 року та на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8651/22.
08.03.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/8651/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.03.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Політичної партії "Європейська Солідарність" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року у справі №910/8651/22 та призначено розгляд справи на 12.04.2023 року.
21.03.2023 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому останній просив залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні 12.04.2023 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вже було зазначено вище, рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2023 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Політичної партії "Європейська Солідарність" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "Київ" 5  357 664 грн. 00 коп. основного боргу, 168 482 грн. 03 коп. пені, 832 670 грн. 28 коп. інфляційних втрат, 105 868 грн. 92 коп. 3% річних, 96 970 грн. 28 коп. витрат по сплаті судового збору.
Статтею 123 ГПК України  визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до чч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи разом з першою заявою по суті справи (позовна заява, т.1, а.с. 10) позивачем було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених відповідачем орієнтовно становить 300  000, 00 грн.
Отже, доводи скаржник, що позивачем не було подано попереднього (орієнтовного) розрахунку адвокатських витрат не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів зазначає, що вступна та резолютивна частина рішення була проголошена 24.01.2023 року, при цьому представник позивача Фелді О.В. був присутній в судовому засіданні, що вбачається з протоколу судового засідання. (т.2, а.с. 11).
Водночас, клопотання позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу було відправлено до суду першої інстанції 27.01.2023 року поштою, що вбачається з поштового штампу та поштової накладної на поштовому конверті. (т.2, а.с. 87-88).
Відтак, колегія суддів вважає помилковими доводи скаржника, що позивачем пропущено п`ятиденний строку на подання доказів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»   гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.11.2021 у справі 910/7520/20).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення                неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").
Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження понесених ним судових витрат заявник долучив до матеріалів справи:
- копію договору про надання правової допомоги № 71-АО/22 від 10.02.2022 року; (т.2, а.с. 49-55)
- копію додаткової угоди № 5 (завдання№5) від 04.08.2022 року; (т.1, а.с. 56-57)
- рахунки на оплату №71 від 17.08.2022 року на суму 60  948, 00 грн., №81 від 14.09.2022 року на суму 60  948, 00 грн. та №99 від 18.10.2022 року на суму 60  947, 00 грн.; (т.2, а.с. 58,60, 62)
- платіжні доручення №6541 від 28.10.2022 року про сплату 60  948, 00 грн., №6618 від 30.11.2022 року про сплату 60  948, 00 грн. та №6656 від 15.12.2022 року про сплату 60  947, 00 грн.; (т.2, а.с. 59, 61, 63)
- акт здачі-прийняття робіт № ОУ-0000007 від 24.01.2023 року. (т.2, а.с. 64).
Також в матеріалах справи наявні ордер серії АР №1097364 від 05.09.2022 року на ім`я адвоката Левченко В.В. виданий на підставі  договору про надання правової допомоги № 71-АО/22 від 10.02.2022 року (т.1, а.с. 119), ордер серії АІ №1315800 від 28.11.2022 року на ім`я адвоката Фелді О.В. виданий на підставі  договору про надання правової допомоги № 71-АО/22 від 10.02.2022 року (т.1, а.с. 242).
Відповідно до п. 5.2. договору № 71-АО/22 від 10.02.2022 року розмір гонорару за надання послуг в рамках кожного окремого завдання, строки та порядок його сплати та/або повернення визначаються у додатках або погоджуються шляхом обміну повідомленнями сторонами відповідно до п.п. b) п.1.2. цього договору.
Згідно з п. 1 додаткової угоди № 5 (завдання№5) від 04.08.2022 року клієнт доручає Фірмі, а Фірма зобов`язується надати Клієнту на умовах та в порядку, передбачених Договором та цією Додатковою угодою, правову допомогу щодо комплексного судового супроводу інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарський суд міста Києва) у справі про стягнення з Політичної партії «Європейська Солідарність» заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових приміщень № к-206 від 15.10.2019 за період з липня 2021 року по лютий 2022 року, а також нарахованих штрафних санкцій (далі - «Послуги»).
Відповідно п. 1.2. додаткової угоди № 5 (завдання№5) від 04.08.2022 року послуги включають розробку стратегії судового захисту прав та інтересів, підготовку та подачу позову, а також необхідних процесуальних документів, представництво інтересів під час судових засідань, ознайомлення з матеріалами справи, супроводження компенсації витрат на правову допомогу та вчинення інших необхідних дій, необхідних для виконання Завдання.
Пунктом 2.1. додаткової угоди № 5 (завдання№5) від 04.08.2022 року передбачено, що вартість Послуг, що надаються згідно п. 1.1 цієї Додаткової угоди є фіксованою сумою у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) доларів США, не включаючи ПДВ, що є еквівалентом на дату укладання цього Договору 182 843, 00 грн. за курсом валют, встановленим Національним банком України станом на 04.08.2022.
Надання Послуг підтверджується Актом. Акт складається Фірмою у двох примірниках та надається на підписання Клієнту не пізніше 10-ти (десяти) робочих днів, після завершення надання Послуг. Клієнт підписує, датує і повертає Фірмі один примірник такого Акта приймання-передачі або надсилає Фірмі мотивовану відмову від його підписання протягом 5 (п`яти) робочих днів після одержання Акта приймання-передачі. У випадку не підписання або ненадання Клієнтом письмових заперечень по Акту приймання-передачі Послуг протягом 5 (п`яти) робочих днів після одержання такого Акту, Послуги вважається виконаними в повному обсязі та належним чином. (п. 2.3. додаткової угоди № 5 (завдання№5) від 04.08.2022 року).
Відповідно до п. І. акту здачі-прийняття робіт виконавцем надано, а Замовником прийнято правову допомогу щодо комплексного судового супроводу інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарський суд міста Києва) у справі про стягнення з Політичної партії «Європейська Солідарність» заборгованості по орендній платі за договором оренди нежитлових приміщень №к-206 від 15.10.2019 за період з липня 2021 року по лютий 2022 року, а також нарахованих штрафних санкцій.
Послуги включають в себе: розробку стратегії судового захисту прав та інтересів, підготовку заперечень проти відкриття апеляційного провадження підготовку, підготовку та подачу необхідних процесуальних документів, представництво інтересів під час судових засідань, ознайомлення з матеріалами справи, супроводження компенсації витрат на правову допомогу.
Згідно з п. ІІ. акту здачі-прийняття робіт загальна вартість наданих Виконавцем послуг згідно Додаткової угоди №5 до Договору складає 182 843,00 грн. (Сто вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок три гривні 00 копійки) без ПДВ, по рахунках на оплату №71 від 17.08.2022 р., №81 від 14.09.2022 р., №99 від 18.10.2022 р. Виконавець в умовах воєнного стану є платником податків спрощеної системи оподаткування з особливостями справляння єдиного податку за ставкою 2 відсотки.
Підписанням цього Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), Сторони також підтверджують, що всі послуги за Договором надані належним чином, Виконавець закінчив справи успішно та в належні строки і Сторони не мають будь-яких зауважень щодо наданих послуг одна до одної. (п. ІІІ. акту здачі-прийняття робіт).
Втім, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі    статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про, що вже колегією суддів зазначалось вище. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. (зазначений правовий висновок викладено також в постанові Верховного Суду від 11.11.2021 року у справі №910/7520/20 та від 24.01.2022 року №911/2737/17).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів дослідивши надані позивачем за первісним позовом докази понесення витрата на правову допомогу в розмірі 182  843, 00 грн. погоджується з місцевим господарським судом, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 182 843 грн. не є співмірними із складністю предмету спору, у зв`язку з чим витрачання часу на надання послуг, зазначених у акті здачі-прийняття робіт № ОУ-0000007 від 24.01.2023 року не є виправданим.
Зокрема, колегія суддів зазначає, що предмет спору стягнення заборгованості по орендній платі не є складним спором, який потребує значного часу та специфічних професійних навиків.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що здійснивши аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що між позивачем та відповідачем у даній справі даний спір №910/8651/22 щодо стягнення орендної плати за договором оренди не єдиний, зокрема позивачем з аналогічних підстав було подано позови у справах №910/13704/21, №910/13719/21, №910/10440/21.
Також, колегія суддів звертає увагу, що у справі №910/13719/21 предметом спору також було стягнення орендної плати за договором оренди №к-206 від 15.10.2019 року, як і даній справі №910/8651/22, однак за інший період. По справам №910/13704/21 та №910/10440/21 були інші договори оренди, однак, як позовні вимоги, так і заперечення відповідача були обґрунтовані так само, як і у даній справі №910/8651/22.
З огляду на те, що на момент звернення з даним позовом у справі №910/8651/22, вже була сформована судова практика по аналогічним спорам апеляційним судом, та той факт, що всі ці спори є ідентичними, колегія суддів вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 182 843 грн. не є співмірними із складністю предмету спору та обґрунтовано задоволені місцевим господарським судом частково, а саме в розмірі 70  000, 00 грн.
При цьому, колегія суддів бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Колегія суддів також зазначає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що відповідачем будь-яких заперечень щодо складання, підписання, змісту наданих послуг та витраченого часу у акті приймання-передачі наданих послуг не зазначає, а лише вказує на відсутність в матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку адвокатських витрат, що спростовано вище.
В свою чергу скаржником в апеляційній скарзі не наведено жодної підстави для скасування додаткового рішення суду першої інстанції, а лише зазначено про відсутність в матеріалах справи попереднього (орієнтовного) розрахунку адвокатських витрат, по суті доводи апеляційної скарги аналогічні доводам викладеним в суді першої інстанції у запереченнях на клопотання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року у справі № 910/8651/22.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Статтею 13 ГПК України  встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1  ст. 74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1  ст. 76 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 1  ст. 77 ГПК України  обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні. Господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, додаткове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 240, 244, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Політичної партії "Європейська Солідарність" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року у справі №910/8651/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2023 року у справі № 910/8651/22 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8651/22.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.04.2023 року.

Головуючий суддя                                                            О.В. Агрикова 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                М.Г. Чорногуз